42 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1894. 



kända arterna af släktet AptinotJirips helt enkelt för larver. De 

 påminna visserligen också i mycket om larver, men Haliday 

 visste sedermera (1851)^ att på ett slående sätt bevisa, hvad han 

 förut påstått. Han följde Aptiiiothrips' utveckling, ritade bland 

 annat af det genom bakåtlagda antenner med flera karakterer 

 utmärkta puppstadiet, upptäckte något senare på sommaren den 

 mycket sällsynta hanen o. s. v. Skulle något ytterligare bevis 

 vara af nöden, vill jag blott tillägga, att jag flera gånger träffat 

 honorna med fullt utvecklade ägg (omkring Vi= i''"'!^''- långa och 

 0,1 mm. i största bredd), hvilka ju ej skulle funnits hos larver. 

 Och — hvad mera är — den hos oss, efter hvad det synes, 

 vanligaste, här nedan namngifna arten, äger ej ens den karakter, 

 som man i första hand åberopat såsom stöd för, att Aptinothrips- 

 formerna blott skulle vara larver. 



I häftena 2 och 3, 8:de årgången af »Entomologisk Tid- 

 skrift» har refererats ett arbete af prof. K. Lindeman: »Die am 

 Getreide lebenden Thrips-Xrten Mittelrusslands».'' Jag kan icke 

 underlåta att redan nu nämna några misstag, som blifvit begångna 

 i denna, för öfrigt i flera afseenden förtjänstfulla afhandling. 

 Prof. Lindeman kallar för det första en af honom innanför öfre 

 bladslidan hos korn och timotej i senare hälften af juni träffad 

 Aptinothrips med det af Haliday för en annan art begagnade 

 namnet riifa. Lindemans A. j-iifa har antenngriffeln (yxle leden) 

 både afsatt från den 6:te samt i sin tur delad i två leder. Den 

 skulle således icke ens kunna hänföras till Halidays i fråga 

 varande physapodsläkte, men man måste enligt min åsikt ändra 

 Halidays släktkarakterer så till vida, att man från dem bortta- 

 ger, hvad han nämner om antenngriffeln, ty en Aptinothrips är 

 det dock för visso, som Lindeman haft för sig. Jag har inom 

 Yårt land träftat densamma mycket talrik på en mängd gräsarter 

 från Haparanda till långt mot söder — åtminstone i Småland 

 och Halland. 



I en synnerligen förtjänstfull afhandling har visserligen K. 



* »List of the Specimens of Ilomopterous Insects in the Collection of 

 the British Museum», Part IV (London) 1852, sid. 1104, 1105. Enligt inled- 

 ningen, utarbetad af F. Walker, physapodema efter Halidays manuskript. 



5 »Bulletin de la Société imperiale des Naturalistes de Moscou», année 

 1S86, T. LXII, sid. 296 — 337. 



