44 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 894. 



med hvad förhållandet är t. ex. hos släktet Limothrips'^ böjda 

 bakåt öfver hufvudet, mera orörliga, nästan jämntjocka, till större 

 delen mer otydligt ledade och försedda med några pupilliknande, 

 tjocka utskott i spetsen; således högst olika den fullt utvecklade 

 insektens antenner. 



Om det blott ytterligare tillätes mig anmärka, att prof. O. 

 M. Reuter egendomligt nog ej anför någon af de hos oss så 

 allmänna Aptinothrips stylifcra och A. rufa i sin afhandling 

 »Diagnoser öfver nya Thysanoptcra från Finland:) ^**, så skall 

 jag öfvergå, till hvad jag i somras iakttog om dessa blåsfotingars 

 lefnadssätt. 



J3å jag de båda sista dagarna af juni och den i juli sist- 

 lidna sommar vistades i Sunnaryd vid norra ändan af sjön Bol- 

 men i Jönköpings län, kom jag att något noggrannare undersöka 

 åtskilliga gräsarter, hvilkas stjälk ofvan öfre ledknuten samt blom- 

 ställningar voro mer eller mindre gulnade och förtorkade. Mest 

 angripna voro här ängshafre (Avena pratensis), kryphven (Agro- 

 stis stolonifera), hundäxing (Dactylis glomerata), betesgröe (Poa 

 trivialis) och ängsgröe (P. pratensis), rödsvingel (Festuca rubra) 

 samt kvickrot (Triticuvi repens). Torra öfverstjälkar funnos 

 också hos timotej (PJileuni pratense), darrgräs (Briza media), 

 vårbrodd (AntJioxantJimii odoratnvi) och några andra gräs, fast 

 i helt ringa antal. Som bekant följer i detta fall stjälken ofvan 

 öfre ledknuten mycket lätt med upp ur bladslidan, då man dra- 

 ger i honom. Granskas nedre ändan af de sålunda uppdragna 

 stjälkarna, finner man denna vara afvissnad samt närmast där 

 ofvanför ojämn, delvis hopkrympt, delvis ansvälld. I öfre slidan 

 hittade jag genast hos de allra flesta af dessa skadade strån 

 Aptinothrips ruf a Hal.; färre individer voro fullt utvecklade, 

 också jämförelsevis få i puppstadierna (propiipa eller piipa) , de 

 flesta larver och dessa senare företrädesvis små — 0,5 till 0,8 m. 

 m. långa, antennerna oberäknade. 



C. BjERKANDER hade visserligen redan 1790 skrifvit skador 



"^ List of the sp. of Horn. Ins. Tab. V, fig. 7, 7 a samt 8 ocli 8 a, Tab. 

 VI, fig. 6. 



' *^ Sid. 6 i nämnda afhandling i »Öfvertryck från Öfversikten af Finska 

 Vetenskaps-Societetens Förhandlingar 1878 — 79». 



