46 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1894. 



en del gräs samt på grund däraf utan vidare tillskref densamma 

 de efter all sannolikhet äfven då åtminstone till största delen af 

 AptinotJirips förorsakade skadorna. Emellertid har jag under alla 

 de år, jag sysslat med studier af blåsfotingar, icke funnit någon 

 anledning misstänka Thrips pJiysapus eller Liinotkrips-a.xierm. 

 för detta slags åverkan. De senares ingrepp å gräsen ske, såsom 

 vi skola se, åtminstone i regeln på helt annat sätt. 



Att t. ex. de vissnade och hvita ax, som enligt W. M. 

 ScHÖYENs meddelanden i hans intressanta »Indberetning fra Landt- 

 brugsentomologen 1891» sid. 15 och 16 förekommo i mycket 

 stor utsträckning på mångfaldiga änggräsarter nästan öfver allt, 

 där han färdades fram, också voro förorsakade af AptinothripSy 

 tager jag för , högst sannolikt. Han synes vara mest benägen 

 antaga, att blåsfotingar skulle vara orsaken till danandet af 

 »hvitax» på timotej, »Hvenegraîs, Svingel, Rapgrœs, Hundegraes 

 och Kamgr^es o. s. v.» (efter hvad jag förmodar Agrostis, Fe- 

 stiica, Poa, Dactylîs ocli Cynosunis). Att döma af mina här 

 meddelade iakttagelser skulle denna hans förmodan vara mer 

 än sannolik. På ängskafle (Alopeatrus pratensis) fann han 

 blåsfotingar tillstädes uppe i öfra delen af bladslidan, »där de 

 genom att tära dels på slidans insida samt dels på ytan af .själfva 

 stängeln frambringa större, afvissnade partier på slidan samt göra 

 axstängeln fläckig, förminska härvid safttillströmningen till axet 

 och förorsaka dettas bortvissnande». Om bortvissnandet hos 

 Alopecurus vid de af landtbruksentomologen Schöyen relaterade 

 fallen haft sin orsak i angrepp af blåsfotingar, lefvande så som 

 han angifver, så står det åtminstone icke i öfverensstämmelse 

 med, hvad jag här längre fram kommer att nämna beträffande 

 Limothrips denticornis, som hos oss allmännast förekommer i 

 bladslidan af Alopecurus. I förbigående tillåter jag mig också 

 redan nu anmärka, att jag aldrig funnit några angrepp af Limo- 

 thrips^ »förändringar eller sticksår», såsom Lindeman uttrycker 

 sig^", å själfva stängeln innanför bladslidan, där den lefver, en 

 observation, som också Lindeman gjort i fråga om den Limo- 

 thrips-2iX\., han kallat secalina^^. 



^2 Sid. 305 i Lindemans redan nämnda af handling. 



^3 I Tvååker, Morup och flera andra socknar i Halland förekommo om- 

 kring medlet af juni på råg, som delvis börjat blomma, ganska talrika ax och 



6 



