TRYBOM, F.: IAKTTAGELSER OM BLÀSFOTINGAR, 49 



mera torra platser — angripen af densamma, eljest, som vanli- 

 gast brukar \'ara, af Limothrips denticornis. Gräset hade blom- 

 mat öfver, men var fortfarande grönt och saftigt. A 5 strån af 

 20 träffades dels ensamma, utvecklade honor, dels 2 till 5 larver 

 af Aptinothrips inom öfre slidan; de senare äfven sittande strax 

 ofvan öfre ledknuten, där de, som sagdt, vanligen bruka åstad- 

 komma såren och vätskeutgjutelsen, och där de å dessa ängs- 

 kaflestjälkar förorsakat uppkomsten af små valklika ansvällningar 

 nästan rundt stjälken. Denna hade dock ej afvissnat; man kunde 

 ej draga upp honom ur slidan lättare än å oangripna strån. Icke 

 heller var öfre stjälken med axet gulnadt, men var af ett något 

 mindre friskt utseende än hos öfriga strån. 



Påtagligen står ängskaflen bättre emot AptinotJirips angrepp 

 än till och med gräs med så pass fasta och grofva stjälkar som 

 timotejen. Äfven å en annan kafle-art, svartkaflen (A. nigricans) 

 — hvilken jag den 8 juli undersökte vid Uttersberg norr om 

 Bråviken i Östergötland, hade Apti}iot/i7-ips-a.ngrQ\i\)(in haft allde- 

 les samma verkan som å ängskaflen. Öfriga från Stockholms- 

 trakten nämnda gräs voro vid Uttersberg ungefär lika mycket 

 angripna som där. 



Under senare hälften af juli reste jag inom Södra Vedbo och 

 Östra härader i östra delen af Jönköpings län. Aptinothrips 

 hade äfven här uppträdt och gjort skador på de från trakten af 

 Bolmen nämnda gräsen samt ungefär i samma omfattning som 

 där. Timotejåkrar kunde t. ex. än träffas med hvart tredje öfver- 

 strå upptill torrt, än voro de så godt som oangripna; det senare 

 såsom i allmänhet vanligt på kraftigare jordmån. På en och 

 annan torrare kulle var till och med hvart tredje strå af hund- 

 äxingen torrt ofvan öfre ledknuten. Äggen hade här lagts äfven i 

 nedre delen af bladskifvan. En ThripszxX., som i vårt land 

 hufvudsakligen lefver på mannagräs (Glyceria fluitans), hvars 

 hopvikna bladskifvor gifva godt skydd, och hvars långa snärp 

 bilda liksom en sköld för bladslidans inre, uppehåller sig före- 

 trädesvis och lägger de allra flesta äggen i skifvan. 



Vid Ekenäs mellan Hvetlanda och Eksjö hade den 1 1 juli 

 luddhafre (Avena p2ibescens) samt ängsgröe och betesgröe 40 à 

 50 procent af stråna ofvan öfre ledknuten afvissnade till följd 

 af angrepp af Aptinothrips på torrare grus- eller sandmark, under 



Entomol. Tidskr. Arg. 15. H. i (1894). g » 



