TRYBOM, F.: IAKTTAGELSER OM BLASFOTINGAR. 53 



Då jag omnämnt släktet Aptinothrips och dess sätt att upp- 

 träda, har jag i och med detsamma redogjort för de största ska- 

 dor, blåsfotingarna sistlidna sommar àstadkommo i de af mig då 

 besökta delarna af vårt land. Tiden tillåter mig icke att här 

 tala om alla de afseenden, i hvilka^ enligt hvad man nu känner, 

 nämnda insektgrupp ingriper i växtvärlden. Emellertid anser 

 jag mig dock icke böra förbigå den på våra sädesarter vanligaste 

 arten bland blåsfotingarna. 



Från England, Tyskland och flera andra sydligare land än 

 vårt anföres LimotJirips cerealium Hal. såsom en på sädesarterna 

 synnerligen vanlig blåsfoting. Än med rätt, än med orätt har 

 den kanske i de flesta fall blifvit syndabocken, när man iakttagit, 

 eller trott sig iakttaga, af blåsfotingar förorsakade skador å sädes- 

 arterna. I Skåne, Bohuslän, Halland och Blekinge eller i de 

 sydligare delarna af riket i allmänhet har jag visserligen allt 

 emellanåt träffat denna Limot/wips-axt, men i det stora hela före- 

 trädes den hos oss af en annan till samma släkte hörande art — 

 L. denticorftis Hal. Denna är så godt som öfver allt här i lan- 

 det allmän på råg, ängskafle, timotej, hvete, hafre, korn, och 

 äfven några andra gräsarter. 



Reuter omnämner ej i sin här förut citerade afhandling 

 LimotJirips cerealiwn från Finland. L. denticornis skall där 

 förekomma här och där. Lindeman beskrifver från Ryssland en 

 där på säd (kring Moskva) mycket talrik LiinotJii'ips, som han 

 med ett nytt namn kallat secalina. Då den karaktär, han fram- 

 håller såsom mest utmärkande för denna art — tredje antennledens 

 utskjutande åt sidan ^'^ — just är densamma, och därtill det enda 

 verkligen genomgående, i litteraturen hittills angifna kännetecken, 

 som skiljer denticornis från cerealium, tvekar jag ej att anse L. 

 secalina Lindem, identisk med den här vanliga L. denticornis. 

 DQnna arts hane är visserligen försedd med ett par egendomliga 

 ; tänder» eller tandlika bildningar^*"', sittande på ryggsidan nära 

 midten och mot basen af nionde abdominalsegmentet, hvilka 

 Lindeman ej omnämner, men dessa kan han ju hafva förbisett. 

 Dessa tandlika organ svara eller verka mot de egentliga kopula- 



^^ Lindemans förut nämnda afhandling sid. 312 och 311. 

 ^ö Äfven hos hanar af L. ccrealhim från Halland och Skåne har jag fun- 

 nit dessa bildningar. 



13 



