WALLENGREN: REVISION AF SLÄKTET CORISA. 1 49 



gula, korta, hieroglyfiska linier, som blott vid inkanten äro mera 

 hela och parallela; costalfältet blekt eller smutshvitt; mellersta 

 tarsens klor längre än tarsen; bakersta tibierna med korta, svart- 

 aktiga hår, och tarserna mer eller mindre brunaktiga; analklaf- 

 farna bleka. Längd 7 — 8 millim. 



Hane. Pannans intryckning grund, räckande öfver ögonens 

 nedre kant; främsta tarsen halft äggformig, vid midten bredare, 

 undertill vid basen knappt utdragen, abdomens 2 — 3 bassegmen- 

 ter undertill svartaktiga. 



Hona. Pannan konvex; främsta tarsen halfmånformig, i 

 nedre kanten nästan rät; abdomens 1—2 bassegmenter undertill 

 svartaktiga. 



C. distincia FlEB. Sp. 22, t. 2, f. 13; Hem. 97. — J. Sahlb. 

 Syn. 285. — DouGL. & Scott Brit. Hem. 608. — Flor. Rhyn. Liv). 

 792. — Thoms. Opuscul. I, 34. — Saund. Hem. Heter. — 6". Douglasi 

 FiEB. apud DouGL. & Scott 1. c. 612. — C. tmdtilata Wallengr. Öf- 

 vers. K.- V. A. Förhandl. 1854, 147. 



Obs. Denna art, hvilken vi 1854, då vi första gången beskrefvo 

 Skandinaviens Coriser, icke igenkände såsom FlEBERS distincta, utan därför 

 tilldelade namnet tuidtilata efter Fallen, är den art, som bäst af alla 

 vara motsvarar den gifna beskrifningen i Hem. Sv. pag. 182, till följe af 

 orden ; iiundulis coi:tigiiis-i> o. s. v. Då likväl numera icke full visshet 

 om Fallens art kan erhållas, hafva vi här upptagit Fiebers säkrare 

 artnamn. 



Arten är bland de allmännare i Skåne och Blekinge och 

 förekommer enligt Fieber äfven i Lappland, Af J. Sahlberg 

 funnen mot norden upp vid 60 . Hvarken af Siebke eller Schöyen 

 anmärkt från Norge. 



Den skiljes lätt från föregående art genom de räta bakhör- 

 nen på pronotum och hanens olika form af främsta tarsen. Där- 

 emot är den lättare att sammanblanda med C. vernicosa. Från 

 denna skiljes den genom halfvingarnas tätare, mera afkortade, där 

 och hvar sammanstötande och irreguliera, gula teckningar, som 

 vid inre hörnet af corium äro tydligen genombrutna af en svart, 

 på längden gående linea, och genom den undertill blekare färgen 

 samt genom membranens olika teckningar. Från följande art 

 skiljes den lätt genom flera gula linier på pronotum, genom längre 

 klor på mellanbenens tarser och genom analklaffarnas olika färg. 

 » 21 



