220 



SMÄRRE UPPSATSER. 



»Maskar på snön». Under denna rubrik ser man numera 

 rätt ofta notiser i tidningarna, och då dylika meddelanden kunna 

 vara af sådant intresse, att de förtjäna tillvaratagas undan glöm- 

 skan, synnerligast i ett arbete som vårt, anser jag mig ej böra 

 underlåta att här utförligare omnämna, åtminstone sådana af dem, 

 som synas någorlunda rimliga — dock utan ansvar och kom- 

 mentarier. 



Till »Gefle-posten» meddelades nyligen från Järbo, »att på 

 en areal af omkring två tunnland därstädes fallit ett s. k. »mask- 

 regn». Tidningen meddelar vidare: »Insekters förekomst på 

 snön är en mycket vanlig företeelse äfven under midvintern. De 

 träffas där isynnerhet efter starka töväder, sannolikt därför, att 

 nedsipprande tövatten gör deras vinterkvarter till mindre behag- 

 liga vistelseorter. De stanna där, äfven om lindriga snöfall in- 

 träffa, så länge temperaturen håller sig omkring fryspunkten, men 

 uppsöka skyddande gömställen, om kölden börjar ökas. Dock 

 är det ingalunda ovanligt att träffa insektlarver, hvilka öfver- 

 raskats och förlamats af kölden, innan de hunnit något skydd. 

 De falla då i dvala, bli liggande på snön stelfrusna och till ut- 

 seendet liflösa och uthärda i detta skick en förvånande låg tem- 

 peratur — 15° C. — utan att dö, hvarom man kan öfvertyga 

 sig genom att. med iakttagande af någon försiktighet, låta dem 

 tina upp i varmrum.» 



»Bland de vanligast förekommande smådjuren äro de här 

 ifrågavarande omkring tumslånga, svarta, s. k. »snömaskarna», 

 hvilka äro larver af skalbaggsläktet Caiitharis (på vissa trakter 

 kallade flugbaggar), ett släkte hvars rödgula och svarta arter tal- 

 rikt träffas sommartiden, synnerligast på parasollväxternas blom- 

 samlingar. Såväl dessa skalbaggar som deras larver lefva af 

 andra insekter och äro sålunda att betrakta såsom nyttiga». 



»De öfriga djuren äro en vargspindel, en skinnbagge och 

 en liten skalbagge, hvilkas förekomst på snön är mera tillfällig, 

 men utan tvifvel finner sin förklaring på samma sätt: jämförelse- 

 vis hög lufttemperatur och nedsipprande tövatten. 



S. Lampa. 



