WALLENGREN: ÖFVERS. AF SKAND. PSEUDONEUROPTERA. 251 



garna klara, vid basen obetydligt gulaktiga; pterostigma brunt 

 eller gulaktigt. Frvs längd 31 — ^33 mill. 



Lin. S. N. X, 902. — Selys Revue 82, i. — Johanss. Odon. 

 61. — Brauer Neur. 17. — Rostock Neur. 129.^ Forcipatus Selys 

 Monogr. 89. — BuRM. Handb. II, 2, 834. — Charp. Lib. t. XXVIII. 

 — Ramb. Neur. 156, t. 5, 2. 



Tämligen sällsynt i S. och M. Sverige och inom Norge an- 

 märkt vid Kristiania. (5 — 7.) 



2. Släktet Onychogomphus Selys. 



Liknar föregående släkte, men skiljer sig därifrån, utom hvad 

 ofvanstående öfversikt visar, därigenom, att de båda tuberklerna, 

 som hos föregående släkte saknas på honans bakhufvud, här äro 

 ganska tydliga, ehuru icke så starkt utvecklade och hornlika som 

 hos följande. Från följande släkte skiljes detta, utom hvad ofvan- 

 för visats, därigenom, att 2:dra abdominalsegmentet saknar öron- 

 flikar hos Ç. 



I. O. forcipatus Lin. Analbihangen hos båda könen 

 gula; benen svarta, låren vid basen gulstrimmiga; thorax gul, 

 framtill med 6 grofva, krökta, svarta linier, hvaraf de 4 mellersta 

 mer eller mindre sammanflyta ; abdomen svart, med en rad tre- 

 sidiga, gula fläckar längs ryggen af de 7 första segmenterna; vin- 

 garna klara, med svarta nerver; ptei-ostigma svart. Frvs längd 

 omkr. 32 mill. 



Lin. F. S. 1496. — Selys Monogr. 82; Revue 98. — Johanss. 

 Odon. 64. — Brauer Neur. 18. — Rostock Neur. 129. — Haniata 

 BURM. Handb. II, 2, S34. — Zett. Ins. L. 1039. — Charp. Lib. t. 

 XXVII. 



Tämligen spridd öfver hela Sverige, särdeles i bergstrakter, 

 men märkvärdigt nog ännu ej anmärkt i Norge. (5 — 8.) 



3. Släktet Ophiogomphus Selys. 



Liknar närmast föregående släkte, men skiljer sig därifrån 

 genom de starkt utvecklade, hornlika tuberklerna på honans bak- 



17 



