LAMPA: OSKAR THEODOR SANDAHL. 319 



Det sällskap, han ägnade sin största omsorg under senare 

 •delen af sin lifstid, var och förblef dock »Den entomologiska 

 Föreningen i Stockholm». Det hjärtegoda, vänskapstulla och bro- 

 derliga sätt mot alla, hvilket han ägde i högre grad än de flesta, 

 utöfvade alltid ett stort och välgörande inflytande på samman- 

 hållningen inom denna Förening, äfvensom på trefnaden vid 

 sammankomsterna. I detta afseende torde han förblifva oöfver- 

 träffad .såsom ordförande. Hvar och en, som innan sjukdomen 

 nedstämt Sandahls af naturen lifliga, och glädtiga sinnelag be- 

 vistade ett sammanträde, där han ledde det hela, måste med 

 verklig saknad erinra sig den gemytlighet, glädje och hem- 

 trefnad, som då erbjöds hvar och en, antingen hans samhälls- 

 ställning var hög eller låg. 



Sandahl var poetiskt anlagd samt på samma gång en af de 

 varmaste beundrare af naturen och dess mångfald af skapade 

 varelser. Den oskrymtade glädje, ja förtjusning, som stod af- 

 målad i hans blida anletsdrag vid betraktandet af ett sällsynt 

 ■eller för hans vetande nytt naturföremål, vittnade tillräckligt om 

 detta hängifna och enkla barnasinne, som karakteriserade flera 

 af våra äldre, men numera, tyvärr, synes blifva allt sällsyntare 

 bland yngre naturforskare. Växter och insekter intresserade 

 honom mest, men andra naturalster voro för honom ej heller 

 likgiltiga. Allt hvad han förmådde gjorde han för att upp- 

 muntra den, som sysslade med studium eller insamling af natur- 

 föremål och som med honom kom i beröring. Ända in i de 

 sista lefnadsåren brukade han vid sina små utflykter bära en 

 ■därtill särskildt konstruerad fjärilhåf under rocken för att genast 

 hafva den i beredskap, om en fjäril eller annan insekt kom inom 

 synhåll. Sina rikaste fjärilskördar inhöstade han om sommar- 

 och höstaftnarna på sitt kära Stäket, ofta assisterad af sin för- 

 träffliga fru, då massor af skymnings- och nattfjärilar fångades 

 på kaprifoliumblommor och uthängda knippor af äppelskifvor. 

 När opasslighet förbjöd honom att vandra omkring bland de 

 talrika arter af buskar och örter, han där planterat, uppsatte han 

 €n mindre krets af käppar, på hvilka äpplebitar upphängdes, och 

 sedan han själf, försedd med håf och fångstburkar, tagit plats i 

 midten af denna trollring, tvungos fjärilarna att komma till honom. 

 Ett och annat märkligt fynd lyckades han ibland göra, och 



5 



