4 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1S95. 



1893 förlorades ensamt på Skäggs för 15,000 kronor. A 

 kyrkoherdebostället var äfven då ett mindre fält besådt med 

 raps, hvilken dock alldeles förstördes af rapsbaggar och andra 

 skadeinsekter. 



De båda inom området befintliga egendomar, hvarest man 

 likväl, oaktadt föregående års förluster, dristat så rapsfrö hösten 

 1893, voro Hästnäs (å 12 tunnland på myren af samma namn) och 

 Tjuls (å 18 tunnland vid norra kanten af Martebo myr). Går- 

 darna voro belägna ungefärligen en half mil från Skäggs samt 

 en mil från hvarandra. Mellan sistnämnda egendom och Hästnäs 

 växte barrskog, men mellan Tjuls och Skäggs låg den öppna 

 Martebo myr, dock här och där beklädd med mindre skogsdungar. 

 Man berättade att rapsbaggarna under de varma dagarna i maj 

 visat sig i sådan mängd, att de bildade liksom moln öfver raps- 

 åkrarna, hvarför missväxt naturligtvis befarades. Man började 

 följaktligen att afslå rapsen, dock ej i större skala, än hvad som 

 dagligen åtgick till grönfoder åt kreaturen. 



Under mitt besök å rapsfälten den 19 maj voro skadedjuren 

 där föga talrika på rapsblommorna, möjligen i följd af det då 

 rådande kyliga vädret. Vid Hästnäs kunde märkvärdigt nog inga 

 anmärkningsvärda insektskador upptäckas hvarken å blommor eller 

 skidor, men öfverst på plantorna funnos ännu talrika knoppar, 

 hvilkas öde då ej kunde förutsägas. Flera af de nedersta och 

 tidigast bildade skidorna hade visserligen gulnat, då de uppnått 

 en längd af en cm., men inga spår efter insektangrepp voro 

 synliga, hvadan jag måste antaga, att de lidit af frost eller otill- 

 räcklig näring. För öfrigt syntes alla skidor friska och kraftiga. 

 En hop plantor medfördes hem till Skäggs för att undersökas 

 sorgfälligare än som kunde ske å fälten, och denna granskning 

 bekräftade de förut gjorda iakttagelserna. Hvad rapsbaggens 

 uppträdande beträffar, funnos således då inga fullt giltiga skäl 

 för tillstyrkande af rapsens af huggning och bortförande från fälten, 

 utan ansåg jag mig kunna tillråda, att låta den som det tycktes 

 lofvande grödan mogna till skörd. Den blygrå rapsvifveln 

 saknades visserligen ej vid Hästnäs, ty flera exemplar anträffades 

 på rapsen, men att så tidigt afgöra, om dess larver skulle för- 

 orsaka härjning eller icke, var absolut omöjligt. 



