I o ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1895. 



af några kapplands vidd, så skulle rapsbaggar och andra skade- 

 insekter draga sig dit för att erhålla föda och fortplanta sig, 

 och det biefve då en ganska enkel sak att medelst håfven 

 fånga dem. De larver, som ändock komme att uppstå i blom- 

 morna, biefve det ännu lättare att förgöra, då sådant kunde 

 ske genom att i rätta ögonblicket, d. v. s. innan de vore full- 

 vuxna, afslå rapsen och använda den till kreatursfoder^ eller bort- 

 föra den från fältet att torkas och uppbrännas. Efter 6 à 7 

 dagar sedan rapsen bortförts från fältet, bör detta plöjas, då i 

 jorden nyss bildade puppor sannolikt blifva dödade, emedan de 

 i sitt dåvarande späda tillstånd ej torde tåla vid att beröfvas 

 skyddet af de något fastare väggar, som omgifva deras bostäder. 

 Ett ständigt krig mot åkersenapen, vildkålen m. fl. korsblommiga 

 växter, synnerligast å trädan, skulle äfven enligt mitt förmenande 

 i hög grad bidraga till minskandet af de förluster rapsinsekterna 

 åstadkomma. 



Rörande utvecklingstiden gjordes äfven i år ett par observa- 

 tioner. En larv, som var fullvuxen och nedföll till jorden den 

 28 juni, gick i puppa den 5 juli, hvarefter den fuUbildade in- 

 sekten uppkom till jordytan den 1 5 i samma månad. En annan 

 kröp ned i jorden den 30 juni, blef puppa den 5 och fuUbildad 

 den 15 juli. Alltså åtgick för utvecklingen från larv till fuU- 

 bildad insekt 1 5 dagar, eller 5 dagar kortare tid än vid försöken 

 förlidet år. Då omförmälda larver förvarades i ett med jord 

 fylldt profrör af glas, kunde de iakttagas hela tiden, h varför 

 observationerna äro fullt exakta. Den håla med fastare väggar, 

 som larven enligt Miss Ormerod's observation bildar åt sig i 

 jorden, blef äfven jag nu i tillfälle att märka, men dess väggar 

 voro ej mycket hållbara, ty de brusto då jorden rubbades. 



En annan fråga af vikt, nämligen om antalet generationer år- 

 ligen, kunde ej heller nu nöjaktigt besvaras. Vid mitt besök på 

 Ihre i Hangvar uti augusti 1892 antog jag, att de talrika larver, 

 som där anträffades i åkersenapens blommor, tillhörde en andra 

 eller sommargeneration, rnen är nu mera osäker, om så verkligen 

 var händelsen, då de båda följande åren ingen sådan generation 

 af någon betydenhet kom till stånd. 



Då såväl vintergenerationen, som dess afkomma, ifall någon 

 talrik sådan verkligen existerade 1894, saknade tillräcklig föda 



