lampa: berättelse till LANDTBRUKSSTYRELSEN 1894. II 



och cäggläggningsplatser vid Skäggs, ligger ju det antagande nära 

 till hands, att någon större fara för rapsen ej bör uppstå under 

 år 1S95. Något fullt tillförlitligt omdöme rörande denna fråga, 

 kan dock tyvärr ej vinnas, emedan rapsfrö ej blef sådt 1894. 



Hvad det farligaste skadedjuret för rapsen, nämligen den 

 blygrå rapsvifveln, beträftar, synas angreppen från hans sida vara 

 ännu mindre att befara under år 1S95. En gång i veckan under- 

 söktes rapsskidor från Tjuls eller Hästnäs, egentligen för att få 

 utrönt vidden af den skada, som denna vifvel skulle komma att 

 förorsaka på skörden. Omkring ett hundra skidor söndertogos 

 och granskades inuti, men blott en enda larv påträffades, och 

 detta vid sista undersökningen, eller den 22 juli, då fröna voro 

 i det närmaste mogna. Att så skulle bli förhållandet kunde med 

 tämlig säkerhet förutsägas redan 1893, emedan de flesta af de 

 då mycket talrika larverna voro angripna af parasitstekellarver, 

 h varom utförligare meddelats i förra årsberättelsen. 



Frågan om en del insekters antal generationer årligen synes 

 mig höra till de svåraste att lösa i saknad af sådana hjälpmedel, 

 som blott sällan torde stå till buds annanstädes, än vid en 

 ändamålsenligt inrättad försöksanstalt; ty för att dagligen kunna 

 observeras, måste insekterna hållas instängda i slutna terrarier af 

 den beskaffenhet, att de så litet som möjligt förändra de för- 

 hållanden, som äro tillfinnandes ute i den fria naturen. Många, 

 kanske de flesta uppgifter rörande detta ämne hos våra författare, 

 torde vara mindre tillförlitliga, såsom tillkomna icke genom prak- 

 tisk erfarenhet hos oss, utan i följd af observationer i sydligare 

 belägna länder. 



Alla insekter öfvervintra i det ena eller andra förvandlings- 

 stadiet, och många arter måste, för att förblifva vid lif, befinna 

 sig under bar himmel, utsatta för väderlekens omväxlingar, endast 

 åtnjutande det skydd, de själfva instinktmässigt förskaftat sig. 

 Till och med bland de större fjärilarna, hvilkas larver och puppor 

 i allmänhet lätt nog kunna fås att öfverlefva vintern äfven inne 

 i rum, ges det arter, som för att undergå sina båda sista för- 

 vandlingar måste förvaras i det fria, utsatta för en ombytlig 

 väderleks alla vedervärdigheter. 



Ett annat af de många föremålen för en entomologisk för- 

 söksanstalts verksamhet, som skulle kunna blifva till stor praktisk 



