lampa: berättelse till landtbruksstyrelsen 1894. 25 



visade den sig mycket allmän vid Skäggs, fastän en stor mängd 

 larver dödades därstädes föregående år. Då jag nu den 25 maj 

 nogare undersökte där varande krusbärsbuskar, visade sig längs 

 nerverna på bladens undersida rader af små hvitaktiga och 

 aflånga ägg, af hvilka en del började kläckas. Sannolikt äro 

 i de flesta fall alla de ägg, som befinna sig på samma blad, 

 från en enda hona, och det är dessutom ganska troligt, att hon 

 afsätter ägg icke allenast på ett, utan på flera blad, åtminstone 

 skedde så förlidet år, då jag hade ett honexemplar, som lade 

 ägg i ett terrarium. Nu undersöktes sex blad på samma buske, 

 och jag räknade de å dem befintliga äggen samt erhöll följande 

 tal: å n:o i 50 st., å n:o 2 112, å n:o 3 159, å n:o 4 162, 

 å n;o 5 170 och å n:o 6 300 st. 



Kort före äggets kläckning synas larvens ögon genom det 

 genomskinliga skalet såsom ett par gulbruna, små fläckar, hvilka 

 efter hand blifva mörkare, och snart märkas äfven käkar och 

 ben. Larven ligger under tiden för det mesta stilla, men ibland 

 märker man hans rörelser. Till sist börja de gulbruna käkarna 

 att arbeta sig ut genom det tunna äggskalet, därpå hela huf- 

 vudet samt första benparet, och så småningom kryper hela larven 

 ut ur ägget medelst tillhjälp af de med skarp klo försedda bröst- 

 fötterna. Han är nu omkring 2 mm. lång och något genom- 

 skinlig. Efter den ansträngning, som utkrypandet förorsakat, 

 tager han sig någon hvila, men är dock snart färdig att med 

 käkarna angripa bladets yta. Det i tarmkanalen inkomna kloro- 

 fyllet synes snart därpå såsom en grön strimma längs midten af 

 kroppen. Första angreppet på bladet träffar vanligen helt nära 

 den plats, där larven blifvit utkläckt, och här bildas ett litet 

 hål, som efter hand förstoras. Då flera larver utkläckas på 

 samma blad, får detta följaktligen en stor mängd dylika hål, 

 hvilka snart förstoras tills de sammanflyta, så att till sist endast 

 bladnerverna återstå. Härtill åtgår kna])past mer än ett dygn, 

 om vädret är gynnsamt. Därefter begifva sig larverna till ett 

 närsittande blad, men angripa detta i utkanterna. Om de sedan 

 oroas, lösgöra de bakkroppen från bladkanten, sträcka honom 

 utåt och blifva härigenom tämligen lätt upptäckta. 



Den 3 juni voro de största larverna öfver en cm. långa, 

 och en mängd buskar hade angripits, men skadan märktes ännu 



