lampa: berättelse till LANDTBRUKSSTYRELSEX 1894. 33 



Fjärilalten har enligt d:r Karsch äfven uppträdt på åtskilliga 

 platser vid nedre Rhenfloden. 



Någon svårare härjning genom detta skadedjur synes icke 

 hafva inträfifat i Nordamerika förr än 1889, oaktadt det antag- 

 ligen funnits där redan förut, men kanske tilldelats ett annat 

 namn. Utbrottet af härjningen eller pesten, som den där brukar 

 benämnas, ägde rum i en stad i Canada och blef så intensivt, 

 att guvernementsstyrelsen i Ontariodistriktet måste ingripa för 

 att åstadkomma en utredning samt se till, hvad som kunde ut- 

 rättas för att hindra pestens vidare utbredning. Kvarnindustrien 

 är nämligen i Nordamerika, som man vet, af den betydenhet, 

 att ett allvarsamt hinder i dess verksamhet skulle förorsaka 

 landet enorma förluster. 



Den af d:r P. H. Bryce, sekreteraren i provinsen Ontarios 

 »Board of Health», afgifna berättelsen rörande ofvannämnna sak, 

 är numera af stort intresse äfven för oss, hvarför jag anser mig 

 böra i korthet referera densamma. 



I mars månad i88g syntes en och annan liten fjäril flyga 

 omkring i bottenvåningen af en inom provinsen belägen kvarn, 

 utan att man dock fastade någon särskild uppmärksamhet därvid. 

 Uti april hade fjärilarna äfven spridt sig i de högre upp i bygg- 

 naden belägna våningarna, i maj märktes larver ibland mjölet 

 och i juni sådana i stor myckenhet. I juli tilltogo de ännu 

 mera i mängd, hvarför man i medlet af månaden stängde kvar- 

 nen, för att, under en dag eller så där omkring, rengöring af 

 siktar etc. skulle kunna äga rum. Denna bestod i tvättning med 

 såplut och kalkvatten. Elevatorn och alla andra maskiner, äf- 

 vensom det inre af byggnaden från golf till tak, ända till små 

 spikhål och andra gömslen, underkastades denna operation. Därpå 

 sattes maskinerna åter i gång, men efter endast fyra dagars för- 

 lopp voro siktar samt andra redskap och maskiner ånyo öfver- 

 fyllda med fjärilar, larver och deras väfnader, hvarför en ytter- 

 ligare rengöring blef nödvändig. Nu kom man till den öfver- 

 tygelsen, att vidare utrotningsförsök knappast tjänade något till, 

 om de utfördes på förenämnda sätt. Man ansåg till och med, 

 att kvarninnehafvaren knappast hade annan utväg öfrig, än att 

 öfvergifva lokalen och bygga upp en ny kvarn. (Se J. Fletcher, 

 Insect Life 1889, s. 187.) 



Entoinol. Tidskr. Arg. i6, H. t (1895). "i 



