36 ENTÜMOLÜGISK TIDSKRIFT 1895. 



{Cheijnatobia Briiinata Lin.) och äpplevifveln {AntJwnonius 

 PonioriiDi LiN.). Emot den förstnämnda hade inga utrotnings- 

 medel användts föregående senhöst, och det var därföre ej att 

 undra på, om den nu gjorde skada, då så skett äfven under de 

 närmast föregående åren. 



Den sistnämnda öfvervintrar såsom skalbagge på undangömda 

 och skyddade ställen och framkommer följande vår för att para 

 sig och lägga ägg. Med det långa snytet borrar honan ett hål 

 i blomknoppen och nedlägger däri ett ägg. Under blommans ut- 

 veckling angriper den späda larven först ståndare och pistiller, 

 sedan blombladen och slutligen blomfoder och fruktämne, hvari 

 gnagas fördjupningar, hvilka sedan blifva bruna och öfverdragas 

 med mögel. Blombladen blifva äfven efter angreppet bruna, närma 

 sig hvarandra och bilda liksom en huf öfver larven, som således 

 blir dold och skyddad mot kyla, regn och andra olägenheter. 

 Slutligen affaller den sålunda skadade blomman. Larven saknar 

 fötter och ligger pa sidan, med kroppen bågböjd, då han äter. 

 Larven blir 6 mm. lang, är något afsmalnande mot ändarna, 

 smutsigt gulhvit med en och annan mörkare, rödaktig fläck, syn- 

 nerligast på buksidan. Dessa fläckar uppkomma därigenom, att 

 tarmens innehåll här och där synes igenom det genomskinliga 

 skinnet. Hufvudgt svart, bröstet har 6 runda knölar, 3 på hvarje 

 sida, i stället för fötter. Sista kroppsringen något utdragen och 

 afsmalnande bakåt, l^å ryggen befinna sig 8 tvärgående åsar, 

 hvar och en i midten bildande en trubbig knöl. 



Puppan är något krumböjd samt har snytet {j'ostmni) och 

 benen fritt liggande utanpå kroppen. Den 28 maj och 2 juni 

 insamlades flera blommor och däri befintliga larver, hvilka alla 

 voro den 4 förvandlade till puppor. Den 15 juni blefvo flera 

 skalbaggar utkläckta, alltså efter en pupptid af blott omkring 10 

 dagar. Sällan påträffades någon puppa i den af larven inrättade 

 bostaden inuti blomman, hvadan det synes, som om han faller 

 till marken, för att där undergå förvandlingen. 



Något fullständigt verkande utrotningsmedel mot dessa larver 

 är ej så lätt att utfinna, då de under sitt tak äro skyddade mot 

 för dem skadliga ämnen. Förgiftningsförsök torde således visa 

 någon verkan,' endast om de företagas vid den tid, då honorna 

 lägga sina ägg, d. v. s. redan innan blommorna slagit ut. A 



