40 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1895. 



Puppan, fig. 9 — 10, är 8 mm. lång, till färgen gulhvit och 

 har nästan samma form som den fullbildade insekten. Huru länge 

 puppstadiet varar, kan jag ej af egen erfarenhet uppgifva, då de 

 larver, som hemfördes från Norrbotten, under hemvägen dogo,. 

 utom två, som visserligen undergingo förvandling, men dogo 

 äfven de under resan till Gotland. Förpuppningen äger rum 

 nära jordytan eller under därpå liggande blad etc. 



Denna skalbagge har länge varit känd såsom ett ganska 

 farligt skadedjur. Man blef redan 1844 tillräckligt bekant med 

 den både i Frankrike och Irland, där såväl då som de närmast 

 efterföljande åren stora fält med sockerbetor blefvo helt och 

 hållet ödelagda genom dess larver. Sedermera har den äfven 

 uppträdt i Holland, där larverna 1877 härjade stora rapsfält i 

 närheten af Amsterdam. Icke allenast rapsplantorna, utan äfven 

 allehanda ogräs, till och med syror {Rumex) fingo därvid stryka 

 med. I Norge och Finland hafva larverna vid flera tillfällen 

 visat sig i stor myckenhet på mer enstaka områden och gjort 

 skada på kornbrodd, men äfven angripit klöfver, syror och häst- 

 hof {Tussilago). Vi hafva oss ej bekant några härjningar af 

 betydenhet från denna insekts sida i vårt land, men väl smärre 

 sådana, som t. ex. vid Klöfsjö och nu senast inom Kristianstads 

 län; men detta borgar ej för, att icke djuret kan förr eller 

 senare komma att förorsaka större förluster på sockerbetorna. 



Utländska författares åsikt att det är nyss utförd gödsel, 

 som lockar skalbaggarna till åkrarna för att däri lägga sina ägg,. 

 tror jag för min del bör anses som ett blott och bart antagande,, 

 såsom icke grundad på verklig erfarenhet, åtminstone om jag får 

 döma efter egna ' observationer angående äggläggningen såväl i 

 terrarier som ute i det fria. Gödning med konstgjorda gödnings- 

 ämnen måste dock rekommenderas, äfven om dessa ej direkt 

 verka såsom fördrifningsmedel, fastän det kan tyckas, att de 

 salter, som i stoftfint tillstånd fastna på bladen, borde göra 

 dessa mindre smakliga. Största nyttan af dylik öfvergödning 

 torde dock uppstå därigenom, att plantornas motståndskraft ökas 

 och nya blad snart utskjuta, då rötterna äro friska. 



Skarp vältning å det angripna fältet eller öfverstrilning med 

 vatten och parisergrönt (V2 gram af det sistnämnda till hvarje 

 liter vatten) på de ställen där larverna äro talrika, blifva nog 



