LAMPA: BERÄTTELSE TILL LANDTBRUKSSTYRELSEN 1 894. 41 



till nytta, isynnerhet om djuren frambryta från en sida af fältet 

 och därifrån sprida sig inåt detsamma, hvilket förhållande obser- 

 verats, åtminstone under en af de hos oss kända härjningarna. 

 Vid en öfverstrilning med i del kolsvafla till 10 — 20 delar 

 vatten skola larverna dö ögonblickligen, enligt hvad man erfarit 

 i utlandet. 



Ett helt och hållet ödelagdt fält bör först skarpt harfvas 

 och vältas, ej en utan hälst flera gånger, innan pupporna hunnit 

 förvandlas till skalbaggar, samt slutligen plöjas. 



Svarta skinnarbaggen {Phosphuga {Silphä) Atrata Lin.), 

 fig. 19. Svart eller rödbrun, utan hår, tätt och skrynkligt punk- 

 terad. Flygvingar saknas. Nyss utkläckt är den gulröd, men 

 mörknar eller svartnar mer och mer, allt efter som skalet hårdnar. 



Larven, fig. 20, är långsträckt, glänsande svart; första kropps- 

 ringen knappast längre än den andra. Spröten, fig. 21, längre 

 än föregåendes, korthåriga och räcka längre bakåt än första 

 kroppsringen; i:a leden kortast, 2:a något längre, i spetsen tvärt 

 af huggen, 3;e längst och smalast. Omkring den 20 juli hittades 

 en larv bland grönsaker i Skäggs trädgård och inladas på jord 

 i en ask, där han ofvanpå jordytan förvandlades till puppa den 

 23 i samma månad. 



Puppan, fig. 22, är gulhvit och till formen tämligen olik 

 den föregående artens, i det framkroppen är betydligt bredare än 

 bakkroppen, som småningom afsmalnar mot spetsen. Redan den 

 30 juli var den puppa jag hade fått af larven förvandlad till 

 skalbagge, hvadan puppstadiet räckte i blott sju dagar. 



I Tyskland har denna skinnarbagge uppträdt upprepade 

 gånger på sockerbetfälten och visat sig kunna åstadkomma betyd- 

 liga förluster. Hos oss är blott ett enda fall ännu kändt, då 

 den befunnits angripa odlade växter, nämligen 1889 vid Alanäset 

 i Jämtland. Det var dock endast i en trädgård skadan obser- 

 verades, förnämligast på kål och andra köksväxter. 



I Tyskland har man försökt döda larverna genom att beströ 

 de angripna plantorna med aska, kalk, kalisalter etc., men dessa 

 medel hafva gjort föga verkan i det afseendet. Man har ansett 

 att vältning, hackning, skyffling o. d. göra en bättre verkan, då 

 sådana arbeten kunna försiggå. Ett annat medel har äfven 

 användts och detta med god framgång, enligt intyg från flera 



