45 



OM ENTOMOPHYTA SVAMPARS SMITTFÖRMAGA 

 PÂ FRISKA FJÄRILLARVER. 



Under de år jag sysslat med entomologi, har jag ständigt 

 haft ett vaksamt öga fästadt på parasitsvamparna inom ofvan 

 nämnda grupp, dels för att söka skydda de larver, som jag upp- 

 födt, dels för att få större kännedom om dylika svampars ut- 

 veckling. Efter att förut under mina botaniska studier hafva 

 något sysselsatt mig med rostsvampar å odlade trädgårdsväxter, 

 anställer jag numera experimenter nästan uteslutande med arter 

 af förstnämnda svampgrupp. Flera sådana försök hafva påbörjats, 

 men resultaten motsvarade ej förväntningarna i anseende till brist 

 på tid och erforderlig tillsyn. Först förliden sommar kom jag 

 att fullfölja och närmare öfvervaka ett sådant experiment. 



Under en exkursion fann jag nämligen bland mycket annat 

 äfven några larver till bokspinnaren (^DasycJiira Pudibiinda L.), 

 bland hvilka två vid hemkomsten voro mindre lifliga än de andra, 

 hvarför jag trodde dem vara hemsökta af parasitsteklar. De in- 

 lades därför i en särskild glasburk, där de snart dogo. Efter 

 några dagar flyttades mumierna till ett annat förvaringsrum, och 

 då upptäckte jag i deras andhål fina, ullika svampmycelier. De 

 lades nu under en glaskupa och hollos fuktiga, hvarefter de snart 

 blefvo betäckta af ett för blotta ögat mjölliknande stoft. Nu var 

 rätta tiden inne att pröfva svampens smittförmåga, och ett ypper- 

 ligt tillfälle härtill stod mig till buds, då jag hade till hands ett 

 förråd af omkring ett hundra insamlade larver af frostfjäriln 

 [CJieimatobia Bruniata L.). Dessa förvarades i en glasburk och 

 voro mycket lifaktiga. Fyra af dem afskildes och de öfriga läm- 

 nades • till försök. De smittförande mumierna torkades något, 

 hvarefter de afborstades i ljumt vatten, hvarmed sedan frostfjäril- 



