49 



EN ENTOMOLOGISK FÖRSÖKSSTATION I SVERIGE. 



Vid Entomologiska Föreningens tioårsfest år 1889 uttalades 

 för första gången såsom ett önskemål, att äfven i vårt land måtte 

 komma till stånd »en biologisk anstalt, där uppfödandet af larver 

 och andra till utredning af insekternas fortplantning, förvandlingar 

 och lefnadsvanor erforderliga undersökningar kunde på ett till- 

 fredsställande sätt utföras». Denna för den praktiska entomolo- 

 gien så synnerligen viktiga fråga omfattades genast från början 

 af föreningen med det lifligaste intresse. Och ej underligt att så 

 blef förhållandet. Hvar, om ej inom denna förening, kunde man 

 vänta att finna en sakrik inblick i den ansenliga förödelse skade- 

 insekterna tillskynda i första rummet vårt jordbruk. Där landt- 

 mannen i sin förtviflan söker orsaken till de felslagna skördarna 

 i torka eller för stor nederbörd m. m., där upptäcker entomolo- 

 gens skarpa öga genast den verkliga fienden i form af en skal- 

 bagge, en liten fluga eller någon annan insekt, vare sig det nu 

 är den fuUbildade insekten eller hans glupska larv, som upi)ätit 

 frukten, afbitit rotfibrerna eller förvandlat det fuUmatade kornet 

 till h vad bonden kallar »slökorn». Frågan af handlades på för- 

 eningens sammankomster, då resultaten af de undersökningar 

 framlades^ som dels statsentomologen, dels öfriga föreningsmed- 

 lemmar i mera ringa mån kunnat åstadkomma. Men föreningen 

 kunde endast verka pa öfvertygelsens väg genom att lämna upp- 

 lysningar och delvis uppskatta de årligen till tiotals millioner 

 kronor förorsakade förluster vårt fädernesland led. 



I februari 1891 tillsatte föreningen en kommitté, bestående 

 af professorerna O. Tu. Sandahl, Chr. Aurivillius, J. Eriksson, 

 direktören för skogsinstitutet C. G. Holmerz och löjtnant C. 



Entomol. Tidskr. Arg. 16, H. x (1895). 1 4 



