82 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 895. 



Ställningen ej ansett sig kunna föreslå Föreningen att innevarande 

 år, likasom de två föregående, utdela detta stipendium. 



Sedan revisionsberättelsen (se nedan) upplästs och ansvars- 

 frihet beviljats styrelsen för 1894 års förvaltning, höll statsento- 

 mologen Sven Lampa ett med stort intresse afhördt föredrag: 

 »Orri röda h vetemyggans {Diplosis aiirantiaca Wagner) uppträ- 

 dande på Gotland». Föredraganden, som 1887 varit beordrad 

 till Gotland för att studera kornflugan, hade då på hvetefälten 

 äfven funnit den röda hvetemyggan tillsammans med den gula 

 arten {Diplosis Tritici Kirb.), fast i ringa antal. Sistlidne som- 

 mar, då han ånyo vistades på Gotland, hade den röda hvete- 

 myggan likväl ökat sig i oroväckande grad. Af tusentals inhåf- 

 vade hvetemyggor befunnos nio tiondedelar vara den röda arten, 

 hvarföre det först antogs, att denna blifvit den öfvervägande och 

 möjligen delvis utträngt den gula. Vid fortsatta undersökningar 

 visade det sig emellertid, att de olika arternas svärmningstid ej 

 infallit samtidigt, och att den gula arten förefunnits till ännu 

 större antal än den röda. Hvetefälten hade likväl fått ännu 

 en farlig fiende. Eget nog är de båda närstående arternas lef- 

 nadssätt ganska olika under senare delen af larvstadiet. Då den 

 gula hvetemyggans larv skall förpuppa sig går den ner i jorden, 

 under det att den rödas fullbordar sina förvandlingar i axet, 

 där den stannar kvar mellan fjällen. Sedan säden är tröskad 

 sitter den kvar i agnarna; och det är på dessa man i och för ut- 

 rotandet bör fästa sin uppmärksamhet. Antingen böra de helt och 

 hållet uppbrännas eller ock, om de läggas i gödselstaden, denna 

 väl skötas och omsköttas, då larverna till stor del gå sin under- 

 gång till mötes. Vill man ej lägga dem i gödselstaden, böra de 

 åtminstone användas så snart som möjligt, på det ej insekten må 

 hinna utveckla sig till mygga och sprida ny förödelse. Lifs- 

 kraften hos hvetemygglarverna har visat sig vara synnerligen 

 seg. De kunna torka ihop och se döda ut i veckor, men när 

 man utsätter dem för fuktighet, svälla de så småningom ut igen 

 och väckas till lif. 



Kapten C. Grill förevisade en samling insekter, som i det 

 inre af Kongo insamlats af vår -landsman, major M. Juhlin- 

 Dannfelt, under pågående fälttåg mot några upproriska arab- 

 stammar. 



