AUKIVILLIUS: HANS DANIEL JOHAN WALLENGREN f. 99 



påverkan af dessa framstående entomologer, som hans håg för 

 insekternas studium först väcktes och hans bästa krafter kommo 

 att ägnas åt entomologien. En förändring i hans studieriktning, 

 som prof. Nilsson ej lär hafva gillat. 



Redan 1850 utgaf W. sin första afhandling i entomologi, 

 som handlade om fjärilar i nord-ösira Skåne och trycktes i 

 Öfversigten af Vet. Akademiens Handlingar. Sitt rykte såsom 

 lepidopterolog grundlade han dock egentligen genom sitt förträff- 

 liga arbete öfver Skandinaviens Dagfjärilar, tryckt i Malmö 

 1853^. Sedan Dalman i8i6 utgaf sitt »Försök till systematisk 

 uppställning af Sveriges fjärilar» hade ingen offentliggjort något 

 <)fver våra dagfjärilar^ och W:s arbete emottogs därföre med stör- 

 sta intresse af alla entomologer i norden och är ännu i dag det 

 -utförligaste arbete vi äga öfver denna djurgrupp. Redan i detta 

 arbete och ännu mer i dess fortsättning »Skandinaviens-Hetero- 

 cerfjärilar» framträder författarens sträfvan att genom goda karak- 

 terer, hufvudsakligen hämtade från vingribbornas förgrening och 

 anordning, lägga en säker grund för släktenas begränsning och 

 systematiska anordning. Härigenom blir W. jämte H. Sch>effer 

 och Zeller i Tyskland samt P. C. T. Snellen i Holland en 

 af de första grundläggarne af den moderna systematiska lepido- 

 pterologien. Länge, ja sorgligt nog ännu i dag, har denna mera 

 vetenskapliga och allsidiga riktning haft att bestå en ganska 

 envis kamp mot den ytliga uppfattning, som endast vill taga 

 hänsyn till de yttre färg- och formkaraktererna, som utan något 

 besvär kunna upptäckas. Fjärilarnas systematik, som redan den 

 store Latreille kallade för ■»cntx entoinologorumy> . är ännu i 

 dag på grund däraf, att de flesta författare, som beskrifvit nya 

 arter, ej kunnat eller velat göra tillräckliga undersökningar för 

 att hänföra arterna till de rätta släktena eller för att nöjaktigt 

 begränsa de nya släktena, ett sådant kaos, att ofantligt mycket 

 arbete ännu måste nedläggas på densamma, innan den kan i 

 någon mån tillfredsställa äfven ganska anspråkslösa fordringar. 



På grund af de framstående förtjänster W. visat sig äga 

 såsom lepidopterolog, mottog han 1855 af dåvarande intendenten 

 vid riksmuseets entomologiska afdelning, professor Boiieman, det 



•' Detta arbete är tillägnadt hans välvillige, nyss omtalade gynnare grefve 

 Trolle-Wachtmeister. 



