AURIVILLIUS: HANS DANIEL .TOHAN WALLENGRRN f. 1 05 



Han skrifver: »Jag håller på med manuskriptet till en svensk in- 

 sektfauna, omfattande alla .Sveriges kända insekter med diagnoser, 

 vistelseort m. m., i samma genre som Hartmans Flora, troende 

 att därigenom ett behof för nybegynnare skulle blifva afhulpet. » 



Sommaren 1877 var förf. i tillfälle att vid ett tyvärr helt 

 kort besök i Farhults prästgård göra W:s personliga bekantskap. 



W. var en väldig gestalt, dock något böjd af åren ocli det 

 ständiga sittandet vid arbetsbordet. Hans ansikte hade ett godt 

 och vänligt uttryck samt var på senare åren inramadt af silfver- 

 grått hår och yfvigt skägg. Hans dagliga lif var ytterst regel- 

 bundet; tidigt steg han upp och tidigt gick han till sängs; hela 

 dagen med undantag af måltidstimmarna tillbragtes vid arbets- 

 bordet. Sitt hem, där han njöt af ett lugnt och ovanligt lyckligt 

 familjelif, lämnade han ej ofta. Ett hufvudfel i hans lefnadsord- 

 ning var, att han åtminstone på äldre dagar sällan unnade sig 

 nödig kroppsrörelse. Hans promenader sträckte sig vanligen ej 

 längre än ned i den till prästgården hörande trädgården ; efter 

 ett par minuter brukade han slå sig ned på en soffa i solskenet, 

 satt där en stund och gick sedan åter till sitt arbete. 



På grund af hans enkla, måttliga lefnadssätt kunde man 

 vänta, att en lång och kraftig ålderdom skulle varda honom be- 

 skärd. De många årens stillasittande hade dock så nedsatt hans 

 lifsenergi, att han ej kunde motstå den i sig själf lindriga sjuk- 

 dom, hvilken blef hans sista. 



W. skildras af dem, som kände honom nära, såsom en man 

 med de ädlaste tänkesätt, en ärlig, okonstlad natur, trogen sin 

 öfvertygelse, fördragsam och hjärtlig, en helgjuten, harmoniskt 

 utvecklad personlighet. Utrustad med en beundransvärd sinnets 

 jämnvikt mötte han lifvets pröfningar manligen ; den plötsliga, 

 oväntade törlusten af sin äldste son ^ bar han med den vackraste 

 resignation. Begåfvad med synnerligt godt lynne och sinne för 

 humor förde han gärna skämtet på tungan, men alltid i den 

 blidaste form och i den välvilligaste afsikt. 



I hans trefna, gästfria hem, som under den vackra årstiden 

 var samlingsplats för en stor släkt- och vänkrets, kunde unga 

 naturforskare alltid räkna på det vänligaste mottagande. Umgänget 



^ Apotekaren RAGNAR Olof Ivar Wallengrex, som var född den iS 

 april 1S63 och afled af hjärtslag den 2 mars 1893. Jfr Ent. Tidskr. 14, p. 187. 



