TRYBOM: IAKTTAGELSER OM RLASFOTINGARS UPPTRÄDANDE. l6l 



vingämnen träftades. Intill en fjärdedel af kornen voro i en del 

 ax förstörda eller skadade. Blåsfotingarna syntes göra största 

 skadan på senare sådt hvete samt å det, soin växte å styfvare 

 (mindre lätt) jordmån. Kikbv visade, att intet samband fans 

 mellan parasitsvamparnas och blåsfotingarnas uppträdande à hvetet. 



Efter dessa, delvis utmärkta upj^slag beträffande PJil. frn- 

 mentaria gick man mycket sakta framåt i kännedomen om den- 

 sammas lefnadshistoria. Från vårt land gåfvos icke några bidrag 

 till kunskapens utvidgande i detta afseende. Dahlbom'^ nämner i 

 sitt arbete af 1837 blott, att »vanliga blåsfoten» {Jlhrips phy- 

 sapus L.) under sommaren allmänt träffas å flera korgväxter, à 

 käringtanden {Louis cornictilatiis) m. fl., samt att larven »för- 

 orsakar de på sädesaxen befintliga hvita fläckar, hvilka utvisa de 

 vissnade kornen eller slöliornen». A. E. Holmgren upprepar 

 blott ungefär detsamma i sin 1873 utgifna bok »Om åkerns 

 skadligaste insekter» (sid. 55), blott tilläggande (om blåsfotingar 

 i allmänhet): »i synnerhet på hvete- och rågaxen». 



Från Tyskland kommo 1847 några anmärkningsvärda iakt- 

 tagelser i en uppsats af C. A. Dohrn ^-, Man hade i Vorpom- 

 mern observerat Thrips, »sannolikt physap?isy> (enligt hvad 

 jag antager helt visst Phl. frumentaria) i stor massa å rågaxen 

 och antog dem vara orsaken till, att de mellersta kornen blefvo 

 »tomma». Det bestreds visserligen af Ratzeburg och botanisten 

 Hess, att blåsfotingarna skulle vara verkliga orsaken härtill, men 

 iakttagaren, von Bulow, anförde häremot sådana bevis, som att 

 skadorna inträftade efter axens framkomst ur slidorna. Frosten 

 förstörde visserligen hela ax, men aldrig, som i dessa fall^ blott 

 skilda delar af dem. Det var å högländta ställen, dessa skador 

 företrädesvis inträffade, och frosten inverkade däremot först och 

 främst å mera sumpiga platser. 



I sin 1865 utgifna bok^^ om för kulturväxter skadliga lägre 



^^ G. Dahlbom: »Kort underrättelse om Skandinaviska Insekters all- 

 inännare Skada och Nytta» etc. Lund. 1S37. Sid. 149. 



*'- C. A. DoHRN: iiT/irips, ein Kornschädiger oder nicht?» Entom. Zei- 

 tung, herausgegeben von dem Ent. Ver. zu Stettin. 1847. Sid. 377 — 3S1. 



'^ C. L. Taschenberg: »Naturgeschichte der wirbellosen Thiere, die in 

 Deutschland sowie in den Prov. Preussen und Posen den Feld-, Wiesen- und 

 Walde-Culturpflanzen schädlich werden». Leipzig 1865. Sid. 195 — 197, Taf. 

 IV, Fig. 23 $. 



EtUoiHol, Tidskr. Arg. i6, H. 3 (1895). c; II 



