lyS ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 895. 



blåsfotingar och andra insekter lika väl göra angrepp i axens 

 nedre som i dess öfriga delar, och när blommorna med deras 

 skaft samt t. o. m. ytteragnarna äro bortfallna, blir det ofta 

 svårt att se, hvaraf skadorna eller missbildningarna förorsakats. 



Äfven på hösten, den 30 september, har jag vid Tranbygge 

 i Upland å efterkomna, ur öfre bladslidan utskjutande eller nyss 

 utkomna rågax sett sådana prof på missbildning af de nedre 

 småaxen, att man ej gärna kunde komma att tänka på insekt- 

 angrepp såsom förklaringsgrund. Fem till 8 småax voro borta; 

 ytteragnarna kvarsutto efter de flesta — - de öfre — och dessa agnar 

 voro äfven här jämnt aftagande i storlek nedåt. De nedersta, 

 minsta och svagaste hade fallit af. 



Af allt, hvad jag varit i tillfälle att iakttaga i detta afse- 

 ende inom Sverige, framgår, att Plil. fmmentaria hos oss är 

 den blåsfoting, som gör största skadan direkt i själfva blomställ- 

 ningarna af sädesarter och en del andra gräs ^■^. Artens utbred- 

 ning mot norr inom vårt land känner jag ej så, som önskligt 

 vore. Jag har förgäfves sökt den i Norrbotten, Vesterbotten och 

 Ångermanland. Troligen förekommer hon emellertid ganska 

 långt mot norr, fast jag ej träffat den nordligare än i Upland. 

 Söder därom synes hon de flesta år vara allmän litet hvarstä- 

 des. Utom Sverige har jag, som nämnts, iakttagit den i Dan- 

 mark, Vestpreussen och Holland; hon är allmän åtminstone i 

 vissa trakter af Ryssland, i Tyskland, Österrike och troligen hela 

 södra Europa. Man har från lång tid tillbaka beskrifning på 

 härjningar af sädesfält i norra Italien, troligen af denna art. 



När blåstarren [Car ex acuta) och närstående arter blom- 

 ma på våren och försommaren, uppträder Phl. fnu)ientaria ofta 

 talrik i deras ax (exempelvis vid Upsala den 28 maj, vid Åt- 

 vidaberg i Östergötland den 5, vid Virbo i Kalmar län den 8, 

 vid sjön Immeln i Skåne den 1 7 juni). A starrarterna har jag 

 emellertid endast träfifat utvecklade individer; hanarna, ofta med 

 utskjutet koputalionsorgan, förhållande sig till honorna i antal 

 som I till 5, I till 14 o. s. v. 



'^^ S. k. hvitax och » 77/;7}>.f- Häckar», förorsakade af angrepp nere i 

 öfre bladslidan, berörde jag i mitt senaste föredrag inför Entomologiska 

 Föreningen. 



22 



