trybom: iakttagelser om blasfotingars uppträdande. i8i 



rent af förstörda. Dessa samt öfriga skador å axen (skadade 

 agnar o. s. v.) voro i hufvudsak desamma, som beskrifvits af 

 KiRBY, Beling, von Szaniszlo, Linde.man m. fl. Som nämnts, 

 träffade jag mycket ofta larverna »sugande» eller med munnen 

 tryckt till kornen, till småaxens eller blommornas skaft, agnarna, 

 fruktämnena och ståndarna. Där jag reste fram sista sommaren, 

 var rågen mest angripen i Örebro län, i Södertelje-trakten samt 

 i vissa delar af Jönköpings län. På hvetet var PJil.fruinentaria 

 mindre talrik än å rågen. Skadorna å frukterna eller fröna 

 uppe i axen voro t. ex. å ängskafle och timotej svårare att vid 

 ett mere flyktigt betraktande iakttaga än å de nämnda sädesarterna 

 med deras större korn. 



Beträffande den så vanliga missbildningen och förkrympning 

 gen af småax vid axens bas samt där åstadkomna skador, torde 

 jag få hänvisa till det, som anförts om ängskafle från Ankars- 

 rum (sid. 177, 178). Jag tror mig i detta afseende slutligen blott 

 från de här beskrifna iakttagelserna böra framhålla: 



att både Phloeothrips och Liinothrips kunde vara jämfö- 

 relsevis mycket talrika, utan att flera förkrympta småax märktes 

 nederst å axen, än där dessa blåsfotingar voro fåtaliga eller sak- 

 nades (jämför observationerna från Södertelje å råg, Grythyttehed 

 å ängskafle och råg, Lännäs å hvete, Rasjö å råg. Arildsläge à 

 råg samt från Frövi å timotej. (Sid. 172, 175 och 174), 



samt att småaxen å nämnda del af axen kunna vara för- 

 krympta i rätt stor utsträckning, där inga blåsfotingar gärna 

 kunna antagas hafva varit framme, eller där jag ej kunnat träffa 

 dem (se iakttagelserna från Stockholmstrakten å ängskafle, från 

 Varberg å ängskafle, från Backa å timotej samt från Tranbygge 

 å råg. (Sid. 169, 171, 172 och 178). 



Näst PJil. friimejttaria synes Chir. longipennis vara den 

 blåsfoting, som hos oss oftast träftas uppe i gräsens ax. Jag 

 har emellertid lika litet som Lindeman kunnat bestämdt påvisa 

 några af denna art åstadkomna skador \ troligen förorsakar dock 

 äfven den sådana, fast i ringare grad (jämför observationen à 

 råg från Sikfors. Sid. 174). En förut obeskrifven Chirothnps- 

 art, som jag här längre fram karakteriserar under namnet hamata, 

 förekom tämligen talrik i hveteax, hvilka blifvit från Örebro län 

 insända till statsentomologen Lampa. På Gotland synes Thrips 



25 



