226 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 895. 



mologisk synspunkt betragtet vaeret ikke mindre gunstigt, dobbelt 

 interessant vistnok, fordi her forelå et aldeles uberört feit, hvor 

 jeg hidtil har rådet grunden ganske alêne, hvor kjaert det end 

 forresten skulde have vseret mig engang at kunne före en kollega 

 omkring på mine jagtmarker. 



Det var således ganske naturligt, at min förste entomologi- 

 ske udflugt i min förste arktiske sommer for 18 år siden blev 

 rettet mod disse trakter, om hvilke jeg både havde lœst og hört 

 fortgelle så meget fordelagtigt, og i de 3 förste uger af juli 1877 

 gjennemstreifede jeg da Målselvens dalföre, forövrigt med et 

 temmelig magert udbytte, der ikke stemte med forventningerne, 

 da sommeren var dårlig, og så er man jo ikke orienteret med 

 en gang. Fra slutningen af august til midten af september resi- 

 derede jeg ätter på Bjerkeng i överbygden, året efter gik det 

 ligedan, og således nassten hver sommer, både i og 2 gange 

 måtte jeg did op snart i ornithologisk snart i entomologisk erinde, 

 iblandt også som malakolog, og dette blev da årsagen til, at 

 jeg endnu ved udgangen af 1892 var forbleven fuldstaendig frem- 

 med for det andet af de to hoveddalförer, Bardodalen, som som- 

 merturisterne fra Tromsö ellers med forkj?erlighed pleier at besöge. 

 Men på denne raåde kunde det ikke gå l^engere, nu vilde og 

 måtte jeg till Bardo, om det nogensinde skulde lykkes; med 

 ssedvanlig liberalitet bevilgede universitetet et rimeligt reisestipen- 

 dium, og den 24 de juli var min dagbog for Bardoreisen afsluttet. 



Når jeg efter kun et enkelt besög har indladt mig på at 

 publicere noget over Bardodalens insektfauna, da er grunden helt 

 enkelt den, at det er meget uvist, når eller om jeg overhovedet 

 ätter får anledning til at gjentage besöget, medens der fra Måls- 

 elvdalen derimod foreligger et så rigt materiale, at det kan 

 danne grundlag for et större specialarbeide. Turen til Bardo 

 fremböd forövrigt en sasrlig intéresse derved, at jeg her fik et 

 godt indblik i den rent alpine fauna, som hidtil på arktisk om- 

 råde, når Saltdalen og delvis Alten undtages, kun har vaeret lidet 

 undersögt, idet jagtterraenet omkring Altevand ligger i en höide 

 af I 600 — c. 2 500'; dette svarer till c. 3 000 — 4 500 fod over 

 havet i det centrale Norge, hvor navnlig Dovrefjelds fauna er 

 bleven ganske grundigt undersögt både af fremmede og indenland- 

 ske entomologer og er bleven bearbeidet i en hel rsekke publikationer. 



2 



