240 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1895. 



under Lihammeren, men forgjœves så vi os om efter freya^ 

 frigga, aphirape, Col. palœno og andre segte myr-boere, som 

 ikke bürde fattes her. Freja erholdt jeg dog oppe på fjeldet i 

 et temmelig aberrerende ekspir, og sammesteds flöi på en made 

 også en slags fj'igga, som man nedenfor skal få höre mere om. 

 At disa også bürde findes nede på grsesmyrerne, kunde synes 

 en temmelig rimelig fordring, men endnu er den ikke bemaerket 

 på straekningen mellem Kvasnangen og Saltdalen ; jeg har dog 

 en urokkelig tro på^ at både disa og diverse andre vakre arter, 

 som vi ved denne leilighed forgjaeves sögte, vil vrere at finde 

 på de endelöse myrstraîkninger inde mod den svenske grasnse. 

 Oppe i skogkanten fiöi pales ikke sjelden i ret små ekspir, og 

 sammesteds noteredes i maengde Sciaphila osseana, vi fandt her 

 også en enkelt Cid. munitata og incii7'sata. Allerede på den för- 

 ste afsats tog Bersvend en frisk nästes, og over hele fjeldet 

 mödte vi denne sky og rastlöse sommerfugl, men desvaerre var 

 de fleste ekspir höist middelmådige; jeg havde gjerne fanget et 

 större antal, da hidtil kun et par höist fragmentariske ekspir 

 var faldne i min vei oppe i Målselven, der hidtil er artens nord- 

 grœnse i Norge. Til gjengjaeld mödte Jiecla op i et såmeget 

 mere soigneret toilette, men det er en forslagen og behändig 

 nymfe, som i kuperet terrren er slem at jage, hvorfor udbyttet 

 neppe översteg en 25 ekspir, deraf kun meget få hunner. Jeg 

 tog også et kopuleret par, der sad på en Pedicularis lapponica, 

 men larven formoder jeg sikkert på PJiaca, hvoraf sommerfuglen 

 dufter påfaldende staerkt, så staerkt, at duften er rent ud bedö- 

 vende, når man stikker njesen ned i en kasse fyldt med frisk- 

 fangede Jiecla. 



Af Arg. polaris.^ der her har sin sydgraense, fik jeg kun et 

 lidet og temmelig afflöiet ekspir, men endnu skulde jeg komme 

 til at gjöre bekjendtskab med en art af slasgten, der her for 

 förste gang indföres i Europas fauna, nemlig ijnproha Butl., 

 den œgte, virkelige improba, som vel må siges at vasre den 

 kostbareste om end temmelig uanselige juvel i den krans af fine 

 Rhopalocera, der smykker vor arktiske fauna. Ved et af de 

 flygtige moder tittede jeg ned i Bersvends kasse og fik da se 

 en rar liden A?gynnis, som jeg uden na^rmere undersögelse i 

 öieblikket holdt for en melanotisk chariclca, men da min rap- 



16 



