ADLERZ: OM EN MYRLIKNANDE SVENSK SPINDEL. 25 I 



dem. Under denna och närmast följande dagar iakttog jag pä 

 samma ställe tillsammans sex exemplar, af hvilka fem voro hanar 

 och en enda hona. De tycktes förekomma blott på denna fläck 

 af stranden. På närliggande ställen, där förhållandena tycktes 

 vara fullständigt lika, utom att F. sanguinea saknades, sökte 

 jag dem förgäfves. Då emellertid, så vidt jag känner, det ej 

 vid föregående fynd blifvit anmärkt, att spindeln i fråga med 

 förkärlek uppehöll sig på sådana ställen, där myror funnos, 

 skulle det vara förhastadt att af detta enda fall draga en sådan 

 slutsats. 



Alla exemplaren infångades och inspärrades i ett glaskärl 

 med ett jordlager på botten, i hvilket några förut insläppta 

 safigmnea-axheiSLiQ gräft gånger. Under de långa stunder, som 

 jag iakttog lifvet i detta lilla terrarium, såg jag ingen kollision 

 mellan myrorna och spindlarna. Om under promenaderna kring 

 det lilla området en spindel och en myra möttes, gick den förre 

 alltid tidigt nog helt lugnt åt sidan, medan den senare lika lugnt 

 och obekymradt fortsatte sin väg. Med kännedom om myrornas 

 goda luktsinne kan det väl antagas, att de märkte spindlarnas 

 närvaro, men ej oroades däraf. Vidare var det påtagligt, att 

 spindlarna alls ej kände sig förskräckta öfver myrornas närvaro, 

 fastän de gingo ur vägen för dem med den respekt, som den 

 svagare ägnar den starkare. 



Hvad skall man nu sluta angående den egendomliga lik- 

 heten mellan tvenne djur af så skilda grupper som en spindel 

 och en myra? I detta afseende är det af största intresse att 

 höra ett utlåtande från en så berömd spindelkännare som Pro- 

 fessor T, Thorell. Han skrifver till mig därom följande: »Icke 

 blott arterna af Salticns, utan nästan alla arter af underfamiljen 

 Salticinae äro mer eller mindre myrlika, och jag är böjd för att 

 anse denna likhet vara en verklig mimicry, som gör det lätt 

 för dessa spindlar att lefva bland myror och skyddar dem mot 

 allehanda djur, som lärt sig att frukta myrorna och som därför 

 akta sig för att komma dem och deras »likar» bland spindlarna 

 för nära». 



Det förefaller mig, som skulle Professor Thorell härmed 

 träffat den rätta förklaringen på myrlikheten. Skulle det vid 

 upprepade fynd af denna spindel visa sig, att han föredrager 



