ADLERZ: OM EN MYRLIKNANDE SVENSK SPINDEL. 253 



med honan, men hon undvek genast. Denna hona var mindre 

 till växten än hanarna och var sannolikt ännu ej könsmogen. 



En morgon fann jag en af hanarna (den minsta) uppäten. 

 Endast benen och mandiblerna funnos kvar. Om det var my- 

 rorna eller de andra spindlarna, som hade detta dåd på sitt 

 samvete, kan jag ej afgöra, men misstänker snarare de öfriga 

 spindelhanarna än myrorna. De senare hade förut låtit sig nöja 

 med socker, och de förra hade hållit tillgodo med inlagda flugor. 



Honan, som ej tycktes finna behag i hanarnas sällskap, in- 

 redde åt sig i ett vassrör en med väf tapetserad kammare och 

 vistades nästan ständigt däri. Hanarna däremot spatserade stän- 

 digt omkring under de förutnämnda höjningarna och sänkningarna 

 af sin abdomen. 



I samband med hvad ofvan blifvit sagdt om ifrågavarande 

 spindels förmodade härmning af myrornas utseende kan jag 

 nämna, att jag samma sommar och i samma trakt fångade ett 

 exemplar af den kortvingade honan af Myrmecoris gracilis 

 Sahlb. Denna märkvärdiga skinnbagge visar, som bekant, en i 

 detalj gående likhet med stackmyrorna. Hvad som särskildt 

 frapperade mig denna enda gång, som jag haft tillfälle att se 

 denna sällsynta art, var den stora likheten mellan dess abdomen 

 och en myras med dess omväxlande matta och glänsande tvär- 

 band. Några personer (icke-entomologer), för hvilka jag visade 

 honom, blefvo mycket förvånade vid min förklaring, att det ej 

 var en myra. Visserligen funnos stack myror ej långt från fynd- 

 orten, men ej i omedelbar närhet. Placerad på en myrstack, 

 angreps skinnbaggen genast, hvilket äfven var fallet, då han sat- 

 tes på en af myrornas stråkvägar. Något skydd mot myror kan 

 således hans förklädnad sannolikt ej tillskynda honom, utan om 

 hans myrlikhet är något annat än en tillfällighet, afser den väl 

 att afskräcka andra fiender, ehuru jag har svårt att föreställa 

 mig, att en illaluktande skinnbagge behötver något annat skydd 

 än det, som hans stinkkörtlar förskaffa honom. Man skulle ju 

 dock möjligen kunna tänka sig, att en om skinnbaggens onjut- 

 barhet oerfaren, men om myrornas farliga egenskaper medveten 

 fiende, skulle försöka äta honom, om ej myrskepnaden verkade 

 afskräckande redan för öyat. 



