32 a' magyar tud. társaság' történetei. 



lilébe, 's követelném tőle: liagyja szomorkodni a' búsongót, mert búja 

 méltó; hisz' a' haza egy hú fiával szegényebb: Kossovich Károly meg- 

 halt. 'S ki ezt tudja, e' hármas veszteség-okozta méltó szomorúságot, 

 hiszem hogy méltányolja , s búsulni fog. 



Ámde ha akkor, midőn a' jó 's rósz sok híreket egyforma sebes- 

 séggel szétrepítő hírlapok' szárnyain mindenikünk' magányába eljutott 

 íme' csapás egész valónkat leverőleg elfoglalván , elvesztett érdemesünk' 

 árnyékának, a' magános bánat' tiszta könyúivel áldozhatánk; 's nem ta- 

 lálkozhaték szentségtörő, ki tiszta érzetünket számon kéréssel merészel- 

 te volna háborítni — mert a' bú korlátlan sajátunk, mint sok más nem! 

 — nekem parányinak ezen felül még ama' nagy feladás is jutott, hogy e' 

 köz bánatot kifejezzem. 



'S ha igaz — min senki nem kételkedik — hogy örömöt, mint 

 fájdalmat, tolmácsolni kellemesebb: a' méltó bánat' előadása, annak ér- 

 zett fájdalmait, csak kettőzteti. Azonban ugy hiszem, hogy épen ez 

 édes kinos kötelesség' teljesítése az, miben szózatom' gyengesége ment- 

 séget reménylhet. — Mert mikép : 



Már az ó korban szerencsésnek neveztetek ama' hős , ki tettei' 

 örökítőjét jeles íróban találta fel: én mint az új kor' ivadéka, meghagy- 

 ván a' régieket saját érdemeikkel, 's példáikat inkább a' mai korban sze- 

 retvén fölkeresni, épen illy tekintetből tartom korán elhunyt Kül- 

 cseynket szerencsésnek. — 'S ha Kossovichnak csendes erényeit azon 

 kedélybe mártott hús toll tünteté vala élőnkbe, mellyről szintolly 

 szépen, mint igazán mondaték nem régiben, hogy „tűrnie kell, ha ne- 

 ve' kitétele nélkül is ráismer a' nemzet kedveltje' vonásira;" tudom, 

 hogy erényei, mint tiszták voltak, az utókor előtt is tiszta fényben ra- 

 gyognának. Mert a' jót csak eredeti mivoltában kell kimutatni, hogy 

 minden jók azonnal tiszteletére önként hajoljanak. De ehhez megfelelő 

 erő kell , mit istenek csak választottiknak adának. 



Épen olly szerencsésnek mondhatja magát más részről a' szónok 

 is, kinek elég egy ország-, vagy tán világ -ismerte és így tisztelte 

 nevet csak említni, 's e' szóban már minden mondanivalóját kimeríté. 



Midőn ahhoz, hogy a' csendes béke' malasztjait élvezett egyszerű 

 polgárt, a' hazafiúi áldozatokkal nem szentesített magány' emberét, a' 



