38 a' magyar tud. társaság' történetei. 



nézve , e' tekintetben róla csupán azt mondani : hogy ez érdembeni né- 

 zetcinek egyetlen szempontja vala, az igazság. Ettől egy hajszálnyit sem 

 távozni, 's mindent, mi ezzel üsszeütközött — mint kártékony gyomot — 

 szigorú következetességgel — mikép kézzel is szokta mutatni — gyöke- 

 restől kiirtani, és folyvást javítni , fő feladása volt éltének. Előtte jog 

 és igaz, mindegy vala; 's kinekkinek annyi jogot kivánt tulaj donítatni, 

 mennyit az igazság. — Kossovich előlépés', 's folyvásti haladás' embere 

 volt ; mert a' kor' józan kivántait megértette , 's mert tudományos mí- 

 veltsége mellett tudnia kellé , hogy hátramaradás és előlépés közt csak 

 egy közép van: a' tespedés, mellyet okvetetlen követ a' felbomlás. 



'S ha korunkban is találkoznék oUy szerencsétlen , ki ezen kétel- 

 kednék ; legyen szabad annak feleletül , a' mennyiben az ész' országá- 

 ban is szükség volna tekintélyre, János Fő-Herczeg Fenségének a' 

 stájer iparegyesület' 1839-ki ülésében mondott általános — de tán épen 

 ránk leginkább illő — felséges szavait felhozni : „Az uj kor (úgymond) 

 elűzi a' régit, 's ez (új kor) mindig öregbedő tudást, örökké jobbat, és 

 nyugtalan nyomozódást, gondolkozást és cselekvést kivan, hogy má- 

 sokkal, kik hasonló ösztönnek engedelmeskedének, egyenlő magasság- 

 ban fennállhassimk. 'S ez a' fennállás — föltételül — nem enged kárlio- 

 zatos hátramaradás, és jótékony előrehaladás közti középet. Ne csaljuk 

 meg minmagunkat; mi most vagyunk kezdők, midőn már sokan — előt- 

 tünk rég ideje — voltak kezdők; következőképen messzire élőnkbe ha- 

 ladtak. Nagy cselekvékenység kell, hogy utánok mehessünk. De ha 

 akarunk , és egyetértve , és csüggedhetlen akarunk : akkor meg lesz. 'S 

 nekünk kell akarni!" 



Midőn tehát minden jobb keblüeknek ész és szív egyképen okos 

 előrehaladást sugalnak, 's kétséget nem szenved, hogy javitás korunk' 

 Icgdicsőbb feladása : csak a' rögtön vagy fokonként, mindjárt vagy 

 idővel , sok és kevés, minden és elég közt van, a' jók közt is különbség. 



És ha már Kossovich' nézeteit e' részben többet, mint némellyek 

 helyeselhetnék, követelőknek tartanok, erre nézve ismét legyen elég a' 

 megholtról igazsággal elmondhatni, mit Salvandy Fonfréde' hamvai fölött 

 csak költőileg mondhata, hogy ő: „Azon elmék közé tartozott, mellyek 

 a' jóban mérsékletlenek, a' jogosság és igazság mellett el határozottak, 



