EMLÉKBESZÉD BUDAI ÉZSAJÁS TT. FELETT. 45 



rolytatliatúsát fültételezve, egyedül biztosítva látá. így lesz gyakran a' 

 látszó akadály, liul, minta' lehetetlenség' kezdődő határinál, Uszvehúll 

 a' piilja, csak sebesebb haladás', emelkedés' eszközévé a' lelkesnek. Mig 

 a' szerencse' minden kedvezéseibcn szűletc'sivel részesült — 's hányszor 

 nincs ez eset? hazám' vagyont, nevet öröklött fiatalai , tegyetek kezeite- 

 ket szivetekre! — mig, mondom, a' szerencse' minden kedvezeEeiben szü- 

 letésivel részesült, 's ezért csak annyival többre köteles, a' készre tá- 

 maszkodva, hont, erényt, kötelességet felejtve, földhöz ragad, 's bű- 

 nös henyélés, semmit nem csinálás, vagy épen alacsony gyönyörűségek- 

 be merülés által vesztegeti a' természettói nem illy veleélésre, hanem 

 haza', emberiség' boldogitására adott erejét; addig a' magára hagj'ott , 

 másra nem támaszkodható vagyontalan , névtelen, szárnyakat füz maga 

 magának, 's utat tör, ot magát, 's egy egész nemzetet örök dicsőségre 

 vezetőt. így Budáink az akadályt magát eszköz gyanánt ragadva meg, 

 minthogy csüggedetlen szorgalmával könnj'enfogó elme is párosúla, na- 

 ponként inkább kitünteté magát; 's minden egyéb pártolás nélkül, mint 

 mellyet igyekezete, — 's ne felejtsük, feddhetetlen erkidcsei által maga 

 vívott ki magának, számos tanuló, 's olly vetélj'társak közt, minők, 

 hogy többeket ne említsek, egy Földváiy József, egy Katona Mihály vol- 

 tak, egykor amaz, Debreczennek dicsek vese, köz kedvességű, felejthe- 

 tetlen emlékezetű hitszónoka, 's holtig legbensőbb barátja boldogúltunk- 

 nak , ez egy most is szépen virágzó iskolának, a' r. komárominak, 

 teremtője, alkotója, mindketten, úgyis mint írók, mint tiszta, világos 

 gondolkozó fők, eléggé ismeretesek a' nemzeti literatura' 's cathedrai 

 ékesszólás' baráti előtt, — illy tanuló- 's vetélytársak közt, mondom, ne- 

 ve majdan ezek' névsora' homlokán tündökölt ; mi egyszersmind derék 

 tanítói', a' debreczeni fó iskolát azon időben kormányzott Paksi Szath- 

 mári István, Hatvani István, Varjas János, és Sinai Miklós nagyhírű 

 professorok' serkentő figyelmének is záloga, 's később reá árasztott ke- 

 gyüknek , megkülönböztetéseiknek előpostája volt. Még szorosan tudo- 

 mányos pályáját sem futa meg a' már addig is nem egy kitüntetésben ré- 

 szesült, nevezetesen több nemes ifjak' magán tanításával megbízott, bol- 

 dog emlékezetű tagtárs, midőn nagytiszteletű tanítói, addig szerzett, ko- 

 rát 's minden várást előző ismereteit részint használni, részint azok' gya- 

 rapítására alkalmat, a' lehető legtágasb mezőt nyitni kívánván, őt az 



