EMLKKHESZÉD BUDAI ÉZSAíÁS TT. FELETT., 49 



vák, ini(l«)ii latin volt iskolánk' átaláiios nyelve, s épen azok, kiknek 

 kell vala e' liont'it, e' hon' nyelvéért hévvel buzf^áshan jó példával eltf- 

 nienni, a' haza' tudomány, míveltség, születés által nicgkülünboztetett 

 fiai, mentek egyik mint másik iránti biínüs hidegség-, részvétlenségben 

 kárhüzatos példával elő. 'S kétségkívül ezen, nyelvünk, literatúránk 

 kürüli érdemeinek tulajdonitható főképen, hogy midőn — kit szeretve 

 tisztel a' jelen, hála, és tisztelet nélkül említni soha nem fog a' jövő- 

 kor — academiáuknak, 's hazánkban mindennek, mi szép, jó, minden- 

 nek, mi nemzetünk' boldogítására, nevünk' dicsőítésére tartozik , leglel- 

 kesb, legbuzgóbb pártfogója, országunk' halhatatlan érdemű Nádora, 

 társaságunk' rendszabásai' kidolgozására választmányt nevezne ki, ő is .V 

 huszonkettők' számában volt, kik, a' hazát, ennek fiait, minden ügj'eít 

 jól ismerő dicső fonok által, az ország' minden részeiből, ennek legkitű- 

 nőbb férfiai , irói, tudósai közül válogatva, e' megkülönböztetésben ré- 

 szesülni szerencsések voltak. E' nyelvünk, 's literatúránk körül szerzett 

 érdemei vívák ki később, társaságunk' felállásakor mindjárt, számára a' 

 tiszteleti tagságot. Sorsa, terhes hivatala' — korával együtt mind inkább 

 reá nehezedő — gondjai, rongált egészsége nem engedek az egykor rend- 

 kívül munkás lelkes férfinak, hogy csak egyszer is társaságunk' ülései- 

 ben részt vegyen, alig csak azt is, hogy ügyeivel a' távolban foglalkoz- 

 zék : de ő — érzéseiben mindig miénk — valamint létrejővetelén társa- 

 gunknak , a' tőle is régóta epedve ohajtottnak , szivéből örvendett, úgy 

 ennek, 's mi felett ez őrködik, nemzetiségünk' palládiumának, nyel- 

 vünknek virágzást, terjedést kivánni soha meg nem szűnt. 



Hátra még, mi nélkül igen hiányos lenne képünk, hogy őt, 

 mint höz oktatót, 's mint embert tüntessem egy két vonásban élőtökbe, 

 tisztelt társaim ! 



A' költőről mondják közönségesen, a' köz oktató-, iskolaigazgatóról 

 még igazabb: hogy az nem lesz, hanem születik; mert valamint nem 

 minden föld terem meg mindent, úgy nem minden ember alkalmatos 

 mindenre. Budáinkat, úgy látszik, maga a' természet tanítónak , igaz- 

 gatónak szülte. Értelmi felsőbbsége, tiszta, világos elméje, innen folyó 

 különös közlő tehetsége, természettől nyert kedves, tiszta, érthető hang- 

 ja, szép külseje, nemes — mondhatnám, méltóságos — tartása, ezzel 

 öszhangzó komoly — szerfelett sem komor sem nyájas — természete, 



M. T. T. ÉVK. VI. 1. 7 



