SO A NÍAGVAR TID. TÁRSASÁG TÖRTENETEI. 



mindig mérsékleti gondolkozása, 's bár természettől tüzes, általa min- 

 denkor illedelem' határi közt tartatni tudott indulatai: mind ezek ót ritka 

 képességgel ruházák fül tanitni, kormányozni másokat, ki- és bemen- 

 ni — mi tapasztalás szerint nem olly könnyii dolog, mint sokan vélik — 

 mondom ki- és bemenni egy szúmos iijakból álló hallgatóság előtt. A ta- 

 nitásban, valamint minden tetteiben fő elve volt: távol minden maga- 

 mutogatástól, használni, nem ragyogni. Ezért valának — hivatkozom 

 mindnyájotokra, egykori még élő tanitványi, tisztes férfiak! — olly épü- 

 letesek, olly keresettek tanításai. A' kormánj'^zás- , fenyitéktartásban , 

 bár — mint minden elöljáróhoz, minden okos kormányhoz illik — tet- 

 szeni kormányzottainak tisztességes utón, módon ő is <ihajtott: ezerszer 

 kegyet, kedvességet veszitni, nem tetszeni, 's bár melly kellemetlen 

 Ítéletnek, neheztelésnek magát ki tenni, mint valamit, miből egyesek- 

 nek, vagy az egésznek idővel kára következhetnék, megengedni — 

 készebb volt; 's átaljában, fejét, értelmét inkább, mint szivét, érzel- 

 meit vévén tanácsadóul, ha egyikben valamellyikben hibáznia kellett , in- 

 kább akart igen szorosnak, keménynek , mint igen engedelmesnek, lágy- 

 nak tetszeni ; mert függést ismert társaság' lelkének , idején kivüli vagy 

 túlvitt könyörületességet legnagyobb könyörületlenségnek , 's biínre min- 

 dennél erősb ingernek büntetlenségreményt. Tehát nála szoros igazság , 

 szoros fenyitéktartás atyai szeretet, elengedhetetlen tartozás volt; és 

 szerinte köz igazgatóban mindennél nagyobb bün — hogy magam a' ha- 

 za' köz tiszteletben , 's olly igen méltán álló , reá 's tank egy szebb élet' 

 korszakát derített nagy fia szavaival fejezzem ki : „Pillanati könyö- 

 rűlet által elragadva, kilépni a' hideg számolás' köréből, egyesekért fe- 

 ledni a' sokak' érdekét, 's kivételekkel megtörni a' köz rendet" — szóval 

 kedvezés. 



Mit tegyek boldogult társunknak, mint embernek lelkületében 

 fő vonásnak, megvallom, alig merem meghatározni. A' kitünőbhek valá- 

 nak: szerénység, és szilárdság. Embert, ki saját énjével kevesebbet fog- 

 lalkozott, kevesebbet beszélt, alázatosabban érzett volna magáról, nem 

 ismertem Mit tanításairól felébb , elmondhatni bátran , igazán egész 

 életéről. Magamutogatás, magános vagy köz életben ragyogni kívánás — 

 korunk' ez egyik uralkodó nyavalyája — teljesen ismeretlen volt előtte. 

 Sok hivatalokat — "s mint icitetsző l«lkíismeretesség-, húség-, pontos- 



