66 A MA&YAR TUD. TÁRSASÁR TÖRTÉNETEI. 



(Ívni minden hátraeséstől, 's ápolni erőnk szerint azt, mit annyi veszé- 

 lyek kíizt egyedül a' leghűbb, leggyöngédebb anyai kedély birt megmen- 

 teni, minthogy egyedül hasonló érzelem, hasonló türelem hánthatja el 

 a' magyarnak végenyészetét ezentnl is, és egyedül ezekben rejlik azon 

 feltámadási életszikra és erő, melly fajtánknak jövendőt igér. 



Nemcsak ócsárlani nem fogja a' nemzeti üdülésünk' szövevényébe 

 mélyebben tekintő, ha köröm' szakadtáig küzdünk nemzetiségűnk' ügye fö- 

 lött, és e' kérdés körül semmiért a' világon alkura nem lépünk, bár a' 

 legfényesb csereajánlatot soha el nem fogadjuk; sőt dicsérni vagy leg- 

 alább becsülni fogja e' lelkületet, midőn honunknak azon, fájdalom! nem 

 kis számát- — melly álneveléstől, idegen iránytól elferdítve e' lelkületet 

 tudja milly ábrándnak nézi, és üdülésünk' e' nyelvét nem érti, felfogni 

 nem képes — ha meg nem szánandja is, meg nem vetendi is, legalább 

 soha azon forrásnak, mellyből a' magyar uj díszben kiforrjon, és soha 

 azon alapnak , mellyen a' magyar nép nemzetté alakuljon , bizonyára tar- 

 tani nem fogja. Es valóban itt ideje már, felvilágosítni, vagy határozot- 

 tabban mondva: azon régóta főt talppal cserélt és így hevert eszmét 

 helyreállítni elvégre, hogy korántsem az a' száiiakodásra, megvetésre, 

 kikaczagásra méltó magyar, ki véréhez, fajtájához hű, mégis ezer mél- 

 tatlanságnak vala és van kitéve, azért, mert külföldi csín és nyelv nem 

 ékesíti őt, hanem megfordítva egyenesen az érdemel szánakodást, meg- 

 vetést és kaczajt, ki — mert nemzeti hűség helyett, némi külföldi első- 

 séget öltött magára kiváltságilag — ezer méltatlansággal érinthetni gon- 

 dola és gondolja honfitársát büntetlen. 



Ámde azért, tisztelt gj'ülekezet, mivel minden kétségen tul egye- 

 dül azon féltékenység és soha meg nem törhető lelkület' alapján fejlődhe- 

 tik nemzetté a' magyar, mellynél fogva lelkesbje mindent alája rendel a' 

 nemzetiség' angyalának, azért korántsem következik még, hogy ezen 

 féltékenység, ezen lelkület, jóllehet csak ezekben rejlik feltámadási 

 erőnk, nemzeti kifejtésünk' alapjául is szolgáljon okvetlen; nem, de csak 

 még az sem következik, valljon e' féltékenység, e' lelkület nem fogja-e 

 előbb sírba dönteni a' magyart, mint pislogó élete maga magától alutt 

 volna el; 's pedig nem következik azért, mert %'alamint például az erő 

 sem áraszt mindig áldást, sőt nem ritkán átokká fajul, jóllehet erő az 

 egek' legbecsesb adománya , és minden élet ebből buzog : szintúgy ront a' 



