a' másod elnök* megnyitó beszéde 1842. 69 



a' nemzeti Iiang zengedez; ha életét koczkára bocsátni kész, mikor vére' 

 mentőjét csak megkarczolva is gondolja: mind ez, jeiilehet sok által még 

 most is egyedül nyavalyás kitörésnek tartatik , felette helyes s vajmi ör- 

 vendetes jelenet, mert ez egyedül a' visszatért becsületérzés és a' magá- 

 hoz hű erőnek eredménye, 's csak ebből pezsg élet és fejlik jövendő. 

 Ennélfogva még a' kelleténél többet tenni buzgó fiatalság' tiilzásit is né- 

 mileg megbocsátliatóknak tartom; mert ki szegheti szárnyát az élet' tavasz- 

 korában azon lelkesedésnek, melly eget kér, hol megégeti ugyan néha 

 magát, mellynek híját azonban fiatal kebelben semmi a' világon nem pó- 

 tolhatja ki; mert az isteni szikrának nincs surrogatuma. Sjaj, százszor- 

 tajaj azon fiatalnak, kinek lelke testében mindig megfért. 



Férfitól azonban többet lehet, többet szabad követelni, 's kivált 

 ollytól, ki vezetői szerepre emelkedik. De itten búba merül lelkem, 

 mert én legalább, felette kevés kivétellel, alig ismerek egy valóban buz- 

 gó magyart is — és ezen őszinteséggel tartozom szent ügyünknek , melly- 

 nek minden személyes tekintetet alája vetek — ki, bármennyi ősz haj fed- 

 né is fejét, bármilly tapasztalás és életbölcseség redőzte volna is egyéb- 

 iránt velejét, mint elmetévedett, ha rögzeszméje (fixe Idee) pendítetik 

 meg, többé kevesebbé ki ne vetkeznék a' kölcsönös méltányosság' sőt az 

 igazság' szabályaiból is némileg, ha nyelvünk 's nemzetiségünk ügye' ke- 

 rül szőnyegre. lUy alkalomnál a' leghidegebb vérű elragadtatik, a' leg- 

 élesebb látású vaksággal van verve, és a' különben legméltányosb, leg- 

 igazságosb is, hajlandó felejteni, sőt néha valóban egészen is felejti az 

 örök igazságnak soha nem változó még azon legelső szabályát is — mely- 

 lyet egy alkalommal sem volna szabad szemből szalasztani — miszerint 

 másnak soha ollyast ne tégy, mit tőle sem fogadnál örömest. 'S annyi- 

 ja megy ez elfogultság, ezen felingerült állapot, mikép mindennapi eset, 

 kivált mostani a' természetesen tul még mesterséggel is felcsigázott na- 

 pokban, épen azok' kikeléseit és gyaniisításit hallani legsértőbb változa- 

 tokban, ha más ajkú, egyenesen csak példájokat követvén, önvére mel- 

 lett buzog, kik legcsiklandósbak s<aját nemzetiségük körül. Valóban szo- 

 morú, szlvrepesztő látvány. Boszútlan egy hajszáit sem enged fején 

 csak érintetni is, és ez helyes; ámde mást üstökénél ragadni hajlandó, 

 és ez is egyes viadalban vagy verekedésnél , mikor ember áll ember el- 

 len, és anyagi erő 's állati bátorság határoz legtöbbet, felette helyes le- 



