74 a' magyar tud. társaság' történetei. 



rad a' magyar, és ha nem fénylik is legkedveltebb, legnagyobb divatú 

 színben még — mi egyébiránt semmi esetre nem lehete néhány rövid évek' 

 gyümölcse, mert hiszen kifejlett nemzetiség nem rögtön termő növény 

 — vérünk legalább nem áll a' maga ellen felbőszült szenvedelmek' ag- 

 gasztó veszélyivei szemközt ugy, mint ma, mert hiszen: „Nemzetnek 

 fentartási, kifejtési küzdelme, hahogy másban is méltányolja azt, miért 

 maga vív, olly gyönyörteli, olly dicső látvány, mikép nincs a' világon 

 oUy aljas kedély , olly durva kebel , mellyet illy jelenet őszinte rokon- 

 szenvre ne melegítne;" midőn viszont nem lehet semmi borzasztóbb, el- 

 idegenítőbb , mint fuladás közti kapkodót látni, ki ha feleszmélne, sa- 

 ját erejével menthetné meg magát, de e' helyett más' életébe kap, 's 

 visszalökve elsülyed. 



És most kérdem , 's hazánk' fő heveseitől kérdem : ugyancsak an- 

 nál maradtak-e, mit a' törvény parancsol, t. i. hogy a' latin szó' helyébe 

 lépjen a' magyar, vagy nem kalandoztak-e ezen határon néha tul ? Régibb 

 intézetek 's egyesülések' körébe, hol nem magyar volt a' szó, mert alko- 

 tóik sem valának magyar ajkúak, ugyan nem tolta-e a' magyarság magát 

 itt-ott máról holnapra erővel be? Némi gyülemben, némi vigalomban — 

 oh boldog isten, nem gyermekek' vigalma-e ez? — nem lőn-e a' magyar' 

 kedvéért — igaz, csak kísérlet végett — kiküszöbölve gyakrabban min- 

 den egyéb nyelv, mint mirigy? Ugyan hány szent szónoklat nem vala 

 elvileg 's parancsra intézve magyar nyelven olly hallgatoklioz , kiknek 

 tizedrésze sem vebeté be azt lelki táplálékul ? Bár a' legkisebbe, mi idő- 

 liiány és szövevény miatt máról holnapra magyarrá át nem alakulhata, 

 ugyan nem furta-e magát be a' magyar nyelv nyakra főre, 's ha erre 

 gyenge vala, magas goliátként nem hangoztatá-e nemzetboszúlói haragját 

 a' nyilvánosság' nem egy orgánuma? 'S hány lenézésre, hány méltatlan- 

 ságra adott alkalmat az, ha valaki az elmezavar' ez árjától mint lelket- 

 len törzsök nem hagyá magát egészen elsepertetni e' hazában, hol 

 épen azok' részéről hallatik nem egy fellengős szó: a' kitürni- tudásról, 

 az emberi méltóságról , a' szabadságnak boszú nélkül fertőzhetlen létéről 

 stb, kik illy zsarnokságok, illy rögtönzések' fő papjai? 'S ugyan e' min- 

 dent egyszerre elárasztani akaró magyar hév nem növekedett-e már any- 

 nyira, hogy az, ki elég bátor bármilly szerényen is emelni szavát, 

 mintha egy kis kímélet, egy kis béketűrés, tán messzebbre vezetne és 



