a' másod ei.nöic' megnyitó beszédr 1842. 75 



jobban érlelné a' hazai növényt, mint a' most divatban Icvá aison szünet- 

 len korbácsolás, mcllyncl sok még a' kancsukát sem tartja roszabbnak, 

 ngyan nem nüvekedett-e, kérdem, e' tulbév már annyira, mikép az, 

 ki illy alakban látja a' dolgot 's bátran fel is szölni mer, ne legj'en kité- 

 ve, a' rósz, a' gyáva hazafiság, sőt a' hazaárulás' legémelyget»»bb pisz- 

 kaival is azok részérói minden változatokban bemocskoltatni , kiknek 

 — mint mondják — minden csepp vérük a' külcsünüs méltánylat és az 

 egészen szabad elmesurlodás' elve mellett buzog, 's kik a' gyanúsításnak 

 komoly ellenei'/ 



Az előhozott viszketegek, mellyek — megengedem — jobbadán 

 a' legnemcsb , csakhogy egészen még ki nem ábrándult kedélyekben ve- 

 szik eredetüket, azonban áltálján véve oUy csekélybe vétetnek — t. i. 

 a' magyarok által, és mert hiszen nem magyar törvény elleniek, és itt 

 lappang a' bükkenő , hogy t. i. fél és biró egy kalap alatt áll , és a' mél- 

 tánylat, loyalitas 's bülcseség' törvénye még vajmi sokat tilt, mit a' ma- 

 gyar türvény nyilván nem ellenez — mikép mintha Mátyással valóban 

 kimúlt volna Magyarországból az igazság, legtöbb fel sem foghatja, mi 

 nagy megbántást és sérelmet lelhet mind ezen kicsiségekben (!!) a' más 

 vérű, a' más ajkú; sőt nem egy magasztos lelkületií, nemzetönállási 

 ábrándiban bona fide még bámul is : egyenesen kegyelemnek miért nem 

 veszi mind azt, például a' szláv, mit érette és vele tenni szándoklanak, 

 és ha kelleténél hevesebben védi vérét, miben annyi magyar szintúgy 

 hibáz, 's sokszor vajmi erős példával jár elő, mert mindennek megvan 

 saját határa, ezt neki korántsem bocsátja meg, de midőn olly gyanún 

 szinte dühre hevülve , és méltán , mellyhez képest valaki róla azt mon- 

 daná: „Minden, mit véredért teszesz, csak ürügy, és a' küz birodalom- 

 tőli elszakítás lappang kebledben," sarkán fordul, és keleti komolj^ság- 

 gal — 's hozzá lehet tenni, keleti igazságszeretettel is — minden lelke- 

 sedését csak ürügynek mondja, és a' legocsmányabb czimborasággal kész 

 vádolni őt. — Ugyan férfiúi, lovagias-e ez, 's hozhat-e áldást? 



Ámde isten előtt mind azon kísérletekben, mellyekkel a' tulhév 

 vérünket terjeszteni és ekkép nemzeti létünket biztosítni buzog, nem 

 kénytelen-e látni Magyarországban minden más ajkú — 's kérdezzük 

 meg őket, hadd szóljanak ők — sokkal többet, minta' magyar nyelv' 

 törvényesítését ? Legyünk végtére igazságosak. Mert valóban az emberi 



10* 



