88 a' magyar tud. társaság törtenetei. 



Miután egyébiránt ok nélküli reni'ny vajmi gyönge alapon áll, 

 's isteneket nem annyira a' szőnak mint a' tettnek imája indít, 's ideje 

 volna már, ha elvégre járszalagok nélkül vágyunk haladni, a' férfiúi kor- 

 úak körébe lépnünk: könnyítsük és segítsük mi is elő legjobb tehetsé- 

 günk szerint a' haladók' magasztos pályáját; buzgólkodjék ennekokáért 

 társulatunk' minden tagja nyelvünket a' definitiónak lehető legtisztább 

 fokára állítni, mi által felette sok veszélytől megmentjük az igen is gyors 

 léptekkel haladókat, mert hiába — 's vegyük a' dolgokat mint azok van- 

 nak, és nem mint azoknak lenniük kellene — igen sok ember csak ugy 

 bír tiszta logika után cselekedni, ha tisztán eszmélhet; tisztán pedig 

 csak akkor képes eszmélni, ha tiszta, határzott szavakba öntheti érzel- 

 mit. Gazdagítsuk tehát tiszta, határozott szavakkal a' haza' nyelvét, 

 's e' szerint ha szerencsésen csak egyetlen egy kitételre tudna is alkal- 

 mas szót fellelni az academia, ugy mindazáltal, hogy azt necsak gyűlö- 

 letessé ne tegye , sőt általa tetszeíővé is váljék az eszme; egyetlen egy 

 szót, mellyet a' német így tesz ki: Klugheit , és azt hiszem, már már 

 megtette vala kötelességének jó részét társulatimk, 's ha ma bukik, 

 egészen hiába már nem élt, mert bátran kiléphet nép a' nemzeti verseny' 

 disz-, de veszélyteli terére, ha elegendőleg felfogta az érintett szó' 

 egész jelentőségét , 's a' gyakorlati életnek mezején , hol minduntalan ki- 

 neveti a' tény az elveket, annak parancsát teljesítlen soha nem hagyja, 

 minthogy ez azon tulajdon, mellyel valamint ember, úgy nemzet is, ha- 

 bár elibe vág is eleinte a' lelkesedés, villogó ész, elragadó szónoklat, 

 széles tudomány, elvégre mindenen győz, 's melly tulajdonra ekkcp 

 minden nemzetnek nagy szüksége van, 's így annál inkább fejletlen, 

 fegyver közt többé nem, de erkölcsi súrlódásban annál veszélyesebben 

 forgó vérünknek. 



Azon szónak azonban, melly az érintett eszmét kitenné, különö- 

 sen kedvesnek, különösen rokonszenvet geijesztőnek kellene lenni, tisz- 

 telt academia ; mert jaj , ha be nem fogadja a' honi kebel , minthogy ak- 

 kor valódi méreggé válik, 's pedig mert nincs csábítóbb, nincs közön- 

 ségesb, és — fájdalom — nincs napi renden levőbb semmi is, kivált 

 nálunk 's kivált most, mint gyanusítni 's a' nevetség' színpadára állítni 

 mindent, mi a' mérséklet, óvakodás 's türelem' színárnyéklatát viseli 



