a' MÁSOD elnök' MEGNYITÓ BESZÉDE 1842. 89 



bármilly gyengéden is, mikre mind a' gyávaság', félénkség, szűkkeb- 

 lűség, sót roszlelküség' bélyegét süti, vagy legalább ollyannyira haj- 

 landó sütni a' fiatal bév, a' magát túlbecsülő viszketeg, meg nem rit- 

 kán a' polgárok' lelkesedését mellékes czélokra ügyesen liasznáhi ravasz- 

 ság. — Kedves, bájoló kitételt kellene feltalálni, mondom, niikéj) azon 

 nehéz, súlyos erény' gyakorlata lehetőleg könnyítessék, melly a' felta- 

 lálandó bíilcseség-árnyéklatu szónak életbe léptéhez van kötve ; mintiiogy 

 az embereknek határtalanul nagyobb , kivált az élet' tavaszkorát élő ré- 

 sze , sokkal hajlandóbb gyakorlani olly tulajdonokat, mellyek számos 

 tanú előttiek, rögtön tapsot nyernek, és ha semmi mással nem, legalább 

 honfiak' meleg kézfogásival tüstént jutalmazvák , mintsem zarándokilag 

 olly erényeknek élni — és azért nevezem az illyeseket nehezeknek, sú- 

 lyosoknak — mellyek fel nem fogva, félre értve, gyanúsítva, sőt néha 

 a' rágalom és gyűlölet' legkeserűbb mérgével illetve, rendszerint egye- 

 dül az életnek fagyszakán aratnak hálakedélyt, sőt olly sokszor egye- 

 dül a' sírhant alatt. 



Mozdítsuk tehát elő, könnyítsük, ha bármilly kicsiben is, az illy 

 erények' gyakorolhatását, mennyire csak bírjuk, mert kialakulásunk' 

 hosszadalmas, szövevénjes, göröngyteli pályáján eg\'edül ezek által 

 tarthatjuk magunkat fen, 's emelkedhetünk más népek fölé; és azért 

 keressünk azon annyiszor gyanúsított tulajdonra, helyes, alkalmas, 

 magához édesgető kitételt előlegesen, melly minden erények közt leg- 

 tovább vezet — tán megszereti és szert tesz rá, ki még híjával van — 

 melly mindnyájunk előtt, mint érintem, a' ,Klugheit' szó alatt ugyan 

 eléggé ismeretes már , csakhogy mindnyájának cselekvési szótárában va- 

 lamint magyar szóval nincs kitéve eddigelé , ugy soknak csak eszmt'jé- 

 ben sem foganzott még; mihez képeste' kis szócska' életbe hozása, e' 

 kis ige' testté alakítása által is járuljunk ahhoz, hogy Magyarország ne 

 csak külsőleg és ámítólag jószlnünek, megelégültnek , gazdagnak, fé- 

 nyesnek lássék ; 



Ámde mindig növekedve 's hosszú időkre terjedve belsőkép is, 

 valódilag jó egészségű, boldog, dicső és hatalmas legyen! 



M. T. T. ÉVK. VI. 1. 12 



