EMLÉKBESZÉD PÉCHY IMRE IGAZG. TAG FELETT. 111 



IX. 

 EMLÉKBESZÉD 



PÉCHy IMRE IGAZG. TAG Ff:LETT 



TÓTH LŐRINCZ LEV. TAGTÓL. 



OLVASTATOTT 



AZ academia' nagy gyűlésében, novemb. 26. 1842. 



Tekintetes társaság ! tisztelt gyülekezet ! Szent kötelesség hálásan 

 emlékezni azokról, kik nem nyom nélki'il enyésztek el közölünk, mint 

 bolygó párák; lianem élve jótékonyan hatottak, mint világitó 's érlelő 

 napsugár, 's lemerülve sem szűntek meg nemes hatásukat gyakorolni, 

 mert dicsó példáik követésre serkentnek. De a' hízelgés' és szolgaiság' 

 korában igen nehéz annak helyzete, ki nagy befolyású, magas hivatalban 

 levő 's külső fénynyel sugárzó férfiú, 's mint közéletben mondatni szo- 

 kott: nagy úr felett akar tartani emlékbeszédet. Annyi köznapi, selej- 

 tes, sőt valóban rósz embert hallunk czifra beszédekkel magasztaltatni, 

 ha e' czifra beszédek' árát fizetni tudja; annyira minden naposak közöt- 

 tünk az ürességnek 's ál érdemnek fenhangú kürtölései, a' hízelgés' ha- 

 zug dalai, 's a' szolgaiság' alacsony görnyedezései , hogy nem alaptalan 

 gyanú támad mindenkiben, ki dicséreteket hall nagy urak felől elmon- 

 datni , miként e' dicséretek nem a' meggyőződés' őszinte és szívből sza- 

 kadt hangjai, hanem fizetett fűzfa poétái kintornálás, 's magasok' moso- 

 lyát vadászó bókolatok. Midőn Kazinczynak, a' szegény, az üldözött Ka- 

 zinczynak szent hantjai felett zendűl meg a' dicsérő emlékezet' hárfája; 

 midőn az ismeretlen barát, az ősz Simái' szerény érdemei emlegettetnek : 

 nincs ok gyanúra, hogy e' dicséret, hizelkedés' szülötte volna; de mi- 



