130 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG* TÖRTENETEI. 



egy igazságszerető magyar sem fog tagadhatni ; egy ellene — ha volna an- 

 nak , ki mint életében bosziít nem ismére : úgy mindenkinek megbocsát- 

 va fogadta a' halál' jégölelését, sirján túl ellene ! — mondom, egy ellene 

 sem fog félre magyarázhatni, egyik legragyogóbb érdeme a' boldogult- 

 nak , melly ót politicai pályáján annyiak felett kitünteté , 's melly ne- 

 vét, ha semmi mást nem teendett is — napokra ugyan rövid, de hatás- 

 ra nézve már is olly dús, olly sokak' matiizáiemi éveit fölülmúló — éle- 

 tében ; e' hon' nagy polgárai' nevei közt a' magyar évkönyvek' lapjain 

 halhatatlanítani fogja! 



Nem festem ót, mint embert; mert magán életéről polgártársai- 

 vali viszonyban, mint szinte hivatalos pályájáról is magasztalással lehet- 

 ne 's kellene csak emlékeznem; 's ha ti nem is, tisztelt hallgatók, mert 

 ismerétek őt és tetteit, a' jövő nemzedék, olvasva talán e' szerény soro- 

 kat, hizelgésről vádolhatná ajkimat : mintha azzal akartam volna kö- 

 rűltümjénezni a' lelkes férfiú' kora sírjának hantjait! — Nem; ő, ki éle- 

 tében annyira utálta a' hizelgés' gyáva embereit, nem szorul halála után 

 arra, hogy nyugovó porait hiú tömjénfüst boszantva járja körűi. — Tud- 

 ják baráti és számos ismerői ; tudják azok , kik hivatalos magasabb állá- 

 sánál fogva vele közel érintkezésben voltak : milly őszinte kebellel , 

 milly nyájas átadással viseltetek mindnyájokhoz ; mint találta őt min- 

 denkor segélyre készen az, ki segélyt érdemelve, nála keresett igazsá- 

 gos ügyének pártfogást? mint leié ő teljes örömét abban, ha mások' ja- 

 vát eszközölhető, ha mások' előmenetét segíthető; mint vala kész min- 

 denkiért mindent megtenni, 's mint feledkezett meg magáról, életéről 

 ott, hol hívei, hol a' köz ügy' érdeke forgott fen! — Ama' borzasztó 

 napokban — bocsássatok meg, hogy azok' gyászos emlékét itten meg- 

 újítom — ama' vészterhes napokban, midőn a' haragos Dunának medrét 

 nem eléglő féktelen árjai, elöntve e' szép reményű város' utczáit , szét- 

 rombolának kincset, 's mit ezzel nem vehetni, ezernyi drága életet: ott 

 vala ő mint valódi emberbarát , a' mentők' angyalsorában ! Napjai meg 

 valának már számítva; de ő, nem kímélve azokat , önvigasztaló, 's ma- 

 radandó kincseket sietett gyiíjteni azoknál , kik könyiís szemekkel re- 

 begtek hálát az életért, mellyel ő tárta meg! És elmultak a' vész' iszo- 

 nyatos napjai , és ő , munkálni 's fáradni a' szerencsétlenek' sorsa enyhí- 

 tésében mindegyre buzga még. 



