EMLÉKBESZÉD GRÓF DESSEWFFY AURÉL LEV. TAG FELETT. 131 



Valóban, a' nap;y és nemes kebel, melly olly melegen dobogott 

 a' hazáért, nem leliete liideg azon egyes pogárok' sorsa iránt, kiknek, 

 mint a' kőz haza' fiainak egyes boldogságából emelkedik fel egyedül a' 

 hon' boldogságának üszlete! 



E' férfiú, tisztelt gyülekezet, ki ennyit, 's így fáradott polgári 

 köz és magán pályáján a' hon' 's egyesek' üdvéért; ki szerető rokoni 's 

 tisztelő baráti' öröme, e' tudós testületnek dísze, 's e' szeretett hazának 

 fénye, büszkesége volt — ő nincs többé! A' szív, melly olly ifjuerős 

 lánggal öleié át e' hon' szebb 's boldogabb jövőjét, dobogni megszünék ; 

 az ajk, melly olly hatalmasan szólalt fel a' köz ügyek' érdekében, — 

 örökre becsukódott; a' láng, melly lelkét illy magas, illy nemes tettek- 

 re hevíté, megemészté a' szút, melly azt vérével ápolá! A' hon 's ma- 

 gas hivatása iránti kötelesség' érzete, győzött barátai' szíves, őszinte ta- 

 nácsán; győzött az ősz atyának szeretetteljes intésin, és győzött az 

 anyák' leggyöngédebbikének szerelmes esdeklésein ; és leroskadt a' még 

 alig 33 éves férfiú a' tömérdek munkasúly alatt, 's ki napjait, nem mint 

 övéit, hanem miként a' szeretett honéit számitá, odadá a' reménydús 

 virágéletet a' hazának , mellynek azt , mióta e' magasztos eszmét ho/t 

 megfogá, szentelé! — Ő nincs többé; 's hamvai körűi néma fájdalom- 

 mal állunk mi, és búcsöndesen vetünk egymásra kérdő pillantást: ha 

 vájjon a' láng, a' lélek, a' szív, mellynek élete a' hon vala, a' dicsőüle- 

 ti pálya' fényszakán elalhatott, a' hontól megválhatott-e?... 'S a' ne- 

 mes hamvak felett némacsündesen ül az enyészet' angyala , könyező sze- 

 szemekkel mutatva az élet' megtört 's kialudt fáklyáját! ... A' sír felett 

 pedig, melly annyi kincs' birtokától, annyi szép remény' édes érzetétől 

 olly korán fosztá meg e' hazát; a' sír felett, mellynek megnyílásán egy 

 országnak szíve megdöbbenve szorult el — érdemelt emlék nem magas- 

 lik még? — Nem; egyszerű hant fedi a' nemes honfiút, a' derék bajno- 

 kot; de él ő, és élni fog örökre emléke e' hon' ama' lelkes férfiaiban, 

 kik, mint őt életében tisztelék: úgy hamvai felett a közjó' felvirulásá- 

 nak esközlésére újabban szent fogadást tőnek; él ő, és élni fog kebelé- 

 ben a' hon' ama' szép reményű ifjainak , kik a' hazaszeretet' lobogó tüzé- 



17* 



