22 a' magyar tud. társaság' ÉRTEtEZÉSEr. 



szabályokra, belenyúlt a' vig életbe, 's nem akart flamandok közt görög 

 lenni, sem olasz, nem a' XVIIdik században a' régibb középkor' ájtatos 

 alázatát igényelni. Az életet pedig úgy fogta fel, a' mint az neki megje- 

 lent, egészségesen, érzékileg, mozgalmasan, néba aljasán, mindig nemze- 

 tileg, 's azért embereket festett, köpczös német alföldieket, nem ideálo- 

 kat, kimeríthetlen gazdagságban tolultak ki kebeléből az alakok a' vá- 

 szonra, olly tarkák és életteljesek, mint kora. Mint tökéletes nemzeti 

 festesz meglátogatta Olaszhont, 's ott élettel és művészettel egyiránt fog- 

 lalkodott, vigadott és szeretett, 's csodálta 's másolta Raphaelt 's az anti- 

 kot, úgy a' mint ezeket látta, a' szellemet felfogva, nem a vonalokhoit 

 ragaszkodva. 



Ugyan azon alapon, de különböző irányban, hatott Rembrandt , 

 ezen hatalmas lángész, ki, a' nélkül hogy Olaszhont 's a' régi műemléke- 

 ket látta volna, a' természet 's a' világ' elevenítő hatásúnak mesteri fel- 

 fogása által a' művészet' legmagosabb polczúra emelkedett. Csak úgy fes- 

 tette ő is körüzetét, mint az kebelében tükrözött, 's ha a' kép aljas volt 

 is 's az idomok a' szépségtől eltérők , ha a' hollandi szatócs nem volt is 

 görög athleta, még is annyi életet tudott ő beléje önteni, hogy művei 

 az antik', az ideál' és idomnemesség' daczára is, minden egészséges ke- 

 délyt örvendeztetnek. 



A' miívészet' ezen útónjára soká nem tartott, 's míg a' régi mű- 

 emlékek' tömege új meg új fölfedezések által napról napra növekedett, 

 's gypszlenyomatok által annyira sokszoroztatott, hogy Olaszhonból a' 

 körülfekvő tartományokba is átömlött; azalatt a' művészet szemlátomást 

 hanyatlott. Caracci' iskolájára a' műacadcmiák következtek, mellyek az 

 antik 's raphaeli korhoz botorul ragaszkodva, mindent, mi ezekkel ösz- 

 sze nem hangzott, megvetve, 's az éltet figyelemre nem méltatva, a' ha- 

 nyatlást még előmozdították a' helyett, hogy menedékhelyeivé alakul- 

 tak volna a' művészeknek. Ez pedig épen Hollandban a' catholicus mo- 

 narchiáktól környezett protestáns köztársaságban, melly az európai társas 

 élettúl csaknem egészen el volt szigetelve, még legtovább tartotta fel ma- 

 ffál, de itt is mindig aljasabb jeleneíck" ábrázolására, táj-, állat-, 

 végre virágfestésre ment át, alakoknál a" ruhakelme lett fó tárgygyá: hi- 



