42 A MAGYAR TtT). TÁRSASÁG* ÉRTEKEZÉSEI. 



gyakról , és viszonyokról , mellyek figyelmünket legfőbb mértékben 

 megérdemlik, mik nélkül valamelly tudományos rendszer, vagy nagy- 

 szerű terv nem remélhető; az ész tehát a' fő építész, a' philosophia pe- 

 dig a' tudományok' alapi elveinek gytílhelye, mellyeknek tehát rend- 

 re el keli ismerni a' philosopliia' fönségi hatalmát. 



A' ki ezen észh.atóságot el nem ismeri, és kiskorúságba inkább 

 szeretvén maradni, csakhogy ne kelljen gondolkozni, a' tudományok' 

 elveit vagy a' hagyományból , vagy az eszmétlen tapasztalatból meríti , 

 és oUy tárgyban, mellyben maga is bíró lehetne, inkább él a' mások' 

 belátásával , kik nem mindenkor tiszta czélzatiíak : az illyen megtagad- 

 ja az emberi méltóságot, magát önkényt géppé teszi, és megfosztja 

 azon önállí) belátástól, és saját meggyőződéstől, mit egyedül az onvizs-* 

 gálát nyújtani képes; meg attól a' mondhatlan gyünjürtől, hogy elvei 

 legyenek, s elvből munkálkodjék. Szükségkép alá kell tehát neki vetni 

 magát a' szellemi zsarnokságnak, a' szokás, és divat' tyrann kedélyi- 

 nek, és kénytelen orok kiskorúságban maradni. 



Még jobban meggyőződünk a' mondottak' igazsága felől , ha szem- 

 lét tartunk a' tudományok felett, és megtekintjük, minők voltak azok 

 egyűl egyig az ész, és élettan' kiskorúsága alatt? Míg philosophiai is- 

 meret nem volt, — melly nem másoktól kikoldult okfőkre, hanem sa- 

 ját belátása által nyert okokra építi elméletét, — addig úgy szólván 

 tudományok sem léteztek. Mi volta' sötét századokban a' hittudomány? 

 oUyan légvár, melly, mivel csupán tekinteten épült, és ennek megerő- 

 sítésére nem az alapos élettant, hanem a' gyönge sophisticát, és diale- 

 cticát használá segédeszközül, épen úgy elolvadt az észnek fényes ar- 

 eza előtt, mikép elolvadnak a* havak' várai a' tavaszi nap' olvasztó te- 

 kintete előtt. Minő volt a' jogtan? láthatjuk saját törvénytárunkból is, 

 mellyben az emberiség' gyalázatjára boszorkánypörök, ordaliák, és olly 

 büntetések voltak , minőt derék Szent Lászlónk' második törvény- 

 könyvének 12-dik czikkjében olvasunk*); de a' mellyet már 1231. év- 

 ben II. András alatt kelt 25-dik törvényezUck ezen sazavakkal semmit 



*) Filii furis, niit fiÜRe , si decem annoruiii. ant minorís aetatis fueriut, in libertate 

 |)eriiianeanf ; si verő majnris .-letatis , quam decero annorum fiierint, in servituteiii 

 redigantur , et ninnÍ!; substanlia eorutn auferatiir. 



