50 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI. 



jelleme, és ha az értelem taglal, elválaszt, és bonczol: az ész egyesít, 

 viselvén a' nagyszerű természet' bélyegét, melly takarékos az elvek- 

 ben; és a' fensobb természettanból tudjuk, miként a' cosmicus törvé- 

 nyek között is vannak alaperők, alaptörvények, minő például : a' ne- 

 bézkedésnek törvénye , melly összesít , centralisál majd minden al- 

 sóbb törvényeket, és a' niellyből majd minden ágazatos törvények ki- 

 magyarázhatok *) , mint ezt maga Kant is elismeri. Ámde ha a' kor' 

 philosophiáját összehasonlítjuk az észnek ezen dicső jellemével, fájda- 

 lom! itt is úgy találjuk, hogy meghasonlott az e' részben is az észszel; 

 mit tanúsít annak polémiái iránya , melly harczszomjas irány annál föl- 

 tünőbb, minél örvendetesb, és fölemelőbb látvány az, hogy jelenkorunk' 

 szelleme egyesiíleti szellem, életben lígy, mint tudományban: mi arra 

 mutat, hogy közel az idő, sőt jelen van, mellyben félretéve azon bál- 

 ványok' tiszteletét, miknek eddig bókoltunk, visszatérünk az ész' föl- 

 ségi trónjához, és itt ismerendjük el azt, hogy ennek oltáránál juthat- 

 ni tökéletes egységre, mert ez az életkalauz, ez a' tudományok' fő el- 

 ve. Mit kell már ítélni az ollyan philosophiáról , melly ellenlábasául 

 nyilatkoztatja magát a' közértelemnek; melly gúnykaczajt ütve a' józan 

 észből, alkotó elvéül, és igazság' gyökeréül emeli fbl az elleumondást? 

 Azt, a' mit erre Beneke mondott, hogy: „Abban a' Kant által sokfélekép 

 megvitatott gyakorlati ész' elsősége átváltozott a' gyakorlati esztelenség' 

 teljes elsőségére." **) 



Az ész' negyedik jelleme és elve a' haladás. Ámde a' kor' philo- 

 sophiája tagadhatatlanul hátralépett, és a' helyett hogy világplülosophiai 

 bélyeget viselne , középkori dialecticai , és sophisticai alakot öltött. 

 Fichte őszintén nyilvánította Kantnak , hogy : „A' scholasticait szemei 

 elől élnem veszítheti." Hegelnél a' dialecticai mozgás nagy szerepet ját- 

 szik, mi az eliai Zenora emlékeztet bennünket, ki a' dialectica' sege- 

 delmével bizonyítá be azt, hogy a' hó nem fejér, hanem fekete színű. 



Végre a' kor* philosophiáját e' nagy vád is terheli, hogy ez, a' 

 helyett hogy az életet szépítné, és kalauzolná, meghasonlott az élet- 



♦) Krifik d. r. Vern. 670 — 691. II. 



**) Beneke : Die Philosophie in ihrem Verhaltnisse zur Erfahrung , ziir Speculation, 

 und zum Lében. Berlin, 1833. 



