54 a' aiAGYAR TUD. TÁRSASÁg' ÉRTEKEZÉSEI. 



leg a' tekintetnek, úgy vélem, nagyobb hfidolattal tartozom, úgy is 

 mint pbilosophia' kedvelője, az igazságnak. 



Elsőben teliát arről számolok : miként jutottam harmonisticai né- 

 zetemhöz? Mondott elemből indulva ki, hogy a' pliilosophiának tökéle- 

 tes egyezményben kell lenni az észszel , és élettel , elővettem a' pbi- 

 losophia' évkönyveit, és szigorú bírálatot tartottam a' fölött : volt-e min- 

 dig harmónia a' philosophiai rendszerek, és az ész, 's élet' kivánatai 

 között. Ezen szomoní eredményre jutottam , hogy : a philosophiai mód- 

 és rendszerek ritlián volt ah öszhangban az ész-, és éíetfönséggel , sok- 

 szor pedig ezekkel tökéletes ellenkezet ben. Mellyről hogy saját szemeink 

 után meggyőződjünk , tartsunk rövid szemlét az említett mőd- , és rend- 

 szerek fölött. 



Thales volt első, ki megíndítá a' tudományszeres bölcselés' lel- 

 két, és tudjuk, hogy a' joniai iskola már elvekből bölcselkedett, és 

 ennyiben az ész' kivánatinak eleget tett ; de eritica nélkül , mert nem 

 vizsgálá meg az ész' erejét előre, fürkészhetetlen dolgokba bonyolódék, 

 eltérve az élet' pályaköréről; és midőn az eget vizsgálta, a' lába előtt 

 tátongó gödörbe szinte behullott. Mi lett aztán ezen ész- és elvellen- 

 tes bölcselésnek gyümölcse ? A' kétkedés , melly az elíai Zeno által meg- 

 indítva, és a' sophisták által nagyban űzve, szinte lerontá az észval- 

 lást, észjogot, és tiszta morált. 



Socrates, és kortársai látván, hogy csatatérré vált azon tudo- 

 mánj', mellynek az ész' egyesítő erejénél fogva egyesítni kellene a' lelket, 

 visszatértek az élethöz , és észhöz , és mindjárt rendszeresb, egyetemesb, 

 általánosb, szóval észszeresb lón a' pbilosophia, mellynek arany kora volt 

 's leend mindenkor a' socratismus. De, mit titkoljuk? mégis volt en- 

 nek egy nagy hibája, melly abban állott, hogy a' derék Socrates elv- 

 csatába keveredve az elméleti ész' csábjai után indult sopliistákkal, nem 

 bírá felfogni e' nagy igazságot, mi harmonisticám' fő elve, hogy: az élet 

 is szoros harmóniában van az észszel, és miként ennek van egyetemi- 

 sége, általánya, egysége, és előhaladása, épen illyen sajátokkal bír az 

 élet is, melly egyetemes, és a' penésztől kiterjed a' fölényig: az állat, 

 és növényfajok meg annyi életrendszerek levén. Ezen elv' nemtudásából 

 eredctt a' derék socratismus' elferdűlése, mellynek halhatatlan főnöke. 



