56 A MAGYAK TIT). TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI. 



Megjegyezhetjük itt mellesleg, hogy a' legújabb philosophiai rend- 

 szer, mellyet a' hires Lamennais épen folyó évben adott ki Parisban: 

 „Esquisse d'une Philosophie" czíni alatt három kötetben, épen ezen syn- 

 oretismnst akarja kelendővé tenni, és, a' világnak három fő elemét ve- 

 vén föl, lígymint: erőt, észt, és szeretetet, az erő' jelképe alatt rej- 

 tezni véli az atyát, ész alatt a' fiút, szeretet alatt pedig a' szent lelket '). 



Mi lett a' gjTimölcse enilitettem külön elemek' vegyitéséneki az, 

 hogy a' philosophia elvesztve önállását, a' kijelentés' telkén nyomorgott 

 szinte ezer évig szolgaleányi helyzetben, melly nyomasztó létét kissé 

 könnyíté ugyan az egyházújítás ; de ez maga sem menvén tökéletes- 

 ségre szinte jelenkorunkig, az észnek és élettudoniánynak önállást sze- 

 rezni nem bírt, nem levén maga is tisztában e' tárgyban, és a' supra- 

 naturalismus , és rationalismus közötti életkérdés mind e' mai napig el- 

 döntve nem levén. 



A' kétkedés szeret mindig az illyen zavarosban halászni. Ennek 

 legyőzésére tehát előálla a' crittcismus , az észnek, és élettannak törvé- 

 nyes helyet kivívandó , és mind a' dogmatismust , mind a' scepticismust 

 korlátlandó. Ámde, magyarán kimondva. Kant, kinek olly sok hívei 

 voltak honiuikban is, észfölség- sértésbe esett; mert ennek egyik szár- 

 nyát, az elméletit, elmetszé, ennek tapasztalást muIó eszméit alanyiak- 

 nak kiáltá, és azt állítá, hogy ez szükségkép magával harczba, anti- 

 nómiákba keveredik; mert nem tudá, hogy a' jól kifejlett elmélő ész 

 tökéletes egyezményben van mind saját magával , mind a' gyakorlati- 

 val, és ha az iskolai philosophiának antinómiái vannak, mit annak po- 

 lémiái irányából ítélve, örömest elhiszünk: illyeu törvényharczokat az 

 egyezményes élettudománj' nem ismer. 



A' méltánj'os Krug is elismeré ezt **). Tapasztalva Fichte' me- 

 rényeit, kit legjobban jellemzünk, ha őt őrjöngő Kantnak nevezzük, mi- 

 ként a' synopei Diogenes hajdan őrjöngő Socratesnek neveztetek, — Krug 

 synthetismust vett fbl, ki akarván egyenlítni azon ész-, és életellenessé- 

 get , Jiiellybe keveré magát a' következetes criticismus. Az ő elve köze- 



*) Esquisse d' uiie Pliilosoiiliie. Paris, 1841. Voluiii. líl 



**) Melapliyi. 369 1. In der reinen Yernunft liegt nicht Geselzniírigkeit , sondern in 

 dein Gebrauche der Vernunft. 



