60 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI. 



tudomány az eszmétlen , de biztos tapintatú cinpiriát szent szövetségbe 

 ueni állítja a' rendszeres, de föllengző rationalismussal ; míg a.' politica 

 öszhangba nem jön a' morállal, míg morálban az eudaemonismus és ri- 

 gorismus közti több ezer éves vita meg nem szűnik, míg a szépmű tan- 

 ban az idealismus, és naturalismus egymással ki nem békiíl, valamint 

 az aestheticai fornialismus a' sentimentalismussal : addig ezen tu- 

 dományok sükeres befolyással alig lehetnek az életszépítésre, melly eí- 

 lenkezetet höztök kibékitnt az egyezményes philosophia' dolga ; mi hogy 

 nem lehetetlen, tanúsítja az, hogy már is, az egyezményre töró ész' 

 segélye által, sok pörpatvar lecsillapítaték a' tudományok' terein. Em- 

 lékezzünk itt a' régi nominalismus és realismus, phlogistismus és an- 

 tiphlogistismus , atomismus és dynamismus, physiocratismus és mer- 

 cantilismus- és más elvcsatákra, mellj'ek a' tudományok' nagy hasznára 

 végkép megszűntek, és több oldalú vizsgálatoknak békés utat engedtek. 



Elég legyen e' kevés most a' harmonistica' jellemzésére, melly 

 a' tudományokat egyűl egyig az ész- és életfölség' zászlója alá akarja 

 vezetni, és nekik elveket nyújtani a' kibékülésre. Azonban ezen békés 

 szellemű philosophiának önkénytelen harczba kell keverednie az eddigi 

 philos. rend-, és módszerekkel, és ollyan reformokat létesít nie , mellyek 

 nélkül útját nem folytathatja. 



Legelsőben tehát átalakítja, és reformálja ez a' logicát, melly- 

 nek illyen iskolai alakban, ő úgy szólván semmi hasznát nem veheti, 

 és éló' műszerül nem használhatja. Miért ? azért mert ez észtudomány le- 

 vén , legkevesebbet tanít az észjellemról , és beéri azzal , hogy egy-két 

 ész-, vagy gondolkozási elvet, és törvényt bocsátván előre, azután oly- 

 lyanokkal foglalkodik , mik mindenről szólnak, csak azokról nem, mik 

 a' tudomány' főtárgyai, t. i. az ész, és ennek elvei. Az eddigi észtanok- 

 nak hibája az, hogy ezek sem az ész' lényét fbl nem világítják, — melly, 

 már mint láttuk, harmónia — sem különösen, mit mellőzhetetleniíl telje- 

 sítniök kellene, a' philosopháló ész' jellemét, a' mellynek három irány- 

 ban kell kifejleni. Első az aetiologiai, melly keresi az okot, alapot, 

 lényeget, viszonyt, kapcsolatot, vagy egy summában a' valót, és iga- 

 zat; második irány a' eriticai, melly az alak' szabatosságát, vagy más 

 szóval a' szépet; harmadik irány a' canouicai, melly okulva az elme- 



