TÜ A .MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI. 



árvákat oltalmazni, ezekben a' világiak nekik engedelmeskedni, 's a' 

 grófok és bírák velük az isteni türvényszerinti igazságkiszolgáltatásban 

 egyetérteni tartozván. 



A' 3-d. fejezet, hogy a' tanúk és vádtevtfk keresztény, családos 

 és minden gyalázat nélküli emberek legyenek, 's hogy papi személy 

 másutt, mint szentegyházban, kérdőre ne vonathassék, 's ellene tanú- 

 ságot világi ne tehessen. 



Az 5-A. fejezet , mellyben szent királyunk, mint a' törvény' szava 

 tartja, királyi hatalmából, következőleg királyi jogaira nézve megenge- 

 di : hogy mindenki tulajdon vagyonát (mellyet mindazáltal ugyanezen 

 törvénykönyve 3 3-d. czikkénck tanúsága szerint a' király' adományával 

 ellentételben vészen) fiainak, leányinak, hitvesének, szülőinek (talán 

 inkább rokoninak*), vagy szentegyháznak adhassa, és illyen rendelke- 

 zését holta után meg ne ronthassa senki. — E' törvény által szent ki- 

 rályimk fejedelmi igazaira nézve mindenkinek tulajdona, vagy is kirá- 

 lyi adományból nem eredő vagyona felett szabadon rendelkező tehetsé- 

 get ad ugyan; de mivel azt a' rendelkező személy' gyermekeinek, hit- 

 vesének, rokoninak és az egyháznak javára szoritá, igen korlátoltat. 

 E' törvényrendelés tehát természetesen maga után Aoná a' királyi hely- 

 benhagyás' felkérésének szükségét, ha ki fejedelmi adományból nyert 

 jószágáról, sőt ha másféle vagyonáról is, de másnak valakinek, mint 

 hitvesének, gyermekeinek, rokoninak, vagy szentegyJiáznak részére, 

 rendelkezni akart. És valóban igen számos okleveleink tanúsítják a' ki- 

 rályi helybenhagyás' felkérésének legrégibb kori divatozását, mint ezt a' 

 magyar tudós társaság' Evkönyveiben ") megmntatám. Ugyan e' törvény- 

 nek végső általános kifejezése tanúsítja azt is, hogy a' jószág' ura család- 

 jára nézve is legalább hasonló kiterjedésű rendelkezési tehetséggel bírt. 



*) Tudniillik a/, itt előforduló pareutes szó sz. István' törvényeiben néhol , jelesen 

 II. Könyve' 14-d. fejezetében nyilván hasonérteleinben vétetik a' cogiiaíi szóval. 

 Erősíti e' véleményt III. András' 1291-ki törv. 32-d. ágazata is, melly nyilván ki- 

 mondja : hogy az örökös nélkül elhalt nemes jószágait rokonainak vagy közölök 

 akárkinek, vagy hitvesének, avagy lelke' üdvéért az egyháznak tetszése szerint 

 szabadon adliatja. Fejér Oklgy. VII. köt. II. dar. 139. lap. 



») Lásd, III. köt. 108—130. lap. 



